﻿"en i sällskapet rådande falsk och ovetenskaplig anda samt 

 någon emot dess ordförande yttrad obehörig opposition", hvar- 

 emot åter tvenne qvarstående ledamöter inlade reservationer 

 och intygade att de utträdande haft fullgiltiga skäl för sina 

 ordföranden blifvit bemött på ett så- 







kollet under förklaring att sällskapet ansåg något bemötande 

 deraf "icke vara sig värdigt.'" 



Oaktadt vice-ordförandens parti sålunda tillkämpat sig 

 segern inom sällskapet, var dock tillståndet ganska betänk- 

 ligt. Inom årets utgång skulle sällskapet hos högsta styrel- 

 sen ansöka om nådig tillåtelse att fortvara och sanktion af 

 sina stadgar. Det befarades derföre att de förefallna hän- 

 delserna möjligen varit provocerade för att kunna framställas 

 såsom bevis på en orolig och seditionär anda, att saknaden 

 af ordförande skulle utropas såsom anarki och fullkomligt 

 upplösningstillstånd o. s. v. För att förekomma dylika in- 

 sinuationer eller åtminstone så vidt möjligt göra dem oskad- 

 liga, blef det således sällskapets första omsorg att jemte 

 ofvannämnda ansöknings inlemnande skrida till val af ny 

 ordförande. I anseende till julferiernas mellankomst försig- 

 gick detta först den 15 Februari 1850, hvarvid de flesta rö- 

 sterna tillföllo f. d. professoren, kollegiirådet af Ursin, 

 hvilken ehuru emeritus fortfor att vara ledamot i universi- 

 tetets konsistorium, en egenskap, som hos den blifvande 

 ordföranden ansågs nödvändig för sällskapets samband med 

 universitetet. Men emedan kollegiirådet af Ursin afslog det 

 honom erbjudna ordförandeskapet af det skäl, "att han ej 

 ansåg sig vara i stånd att under närvarande förhållanden 

 upprätthålla sällskapets anseende", och då förfrågningar åt 

 några andra håll ej heller funnit större tillmötesgående, ut- 

 sågs vid nytt val den 15 Mars författaren af denna skildring, 

 nyss blifven professor i fysiken, enhälligt till ordförande i 

 sällskapet, efter att en månad förut hafva blifvit till le- 

 damot inkallad. Att upprätthålla sällskapets anseende var 

 visserligen något som den nye ordföranden ej kunde åtaga 

 sig, icke ens att omedelbart deltaga i sällskapets arbeten, 



