Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 46, N;o L 9 



nevoja, raakoja kallioita ja karuja rantoja ja vesia. Lehto- 

 kasvillisuutta tapaa ainoastaan muutamilla purovarsilla ja 

 lettokorvilla edellamainituilla kalkkiseuduilla, seka muuta- 

 mien pienien umpilampien, „arojen" ymparilla ja paikoin 

 koskien ja virtojen varsilla. 



M e t s a t. Kuivilla kangasmailla ja sarkilla kasvaa missa 

 mitenkin hyvin kehittynytta ja sailynytta petajikkoa. Muut 

 vaaramaisemat ja alemmatkin kovempiperaiset maat ovat 

 havupuuvoittoista sekametsaa, jossa kuusi nayttaa olevan 

 yleensa valtapuuna. Paikoin on kuitenkin lehtipuu-aineskin» 

 etupaassa koivu, sangen tuntuvana osakkaana. — Ahoja 

 siina mielessa kuin Savossa ei Suomussalmella ole enaa 

 laisinkaan, vaan ovat ne kaikki jo aikoja sitten metsittyneet. 

 Ja missa sikalaisilla salomailla joskus sattuisi tapaamaankin 

 aukeamman paikan metsissa, on sen kasvillisuus niin karua, 

 etta savolaisten ahojen ruohorikkaudesta siina ei ole juuri 

 jalkeakaan. Kissankapalia vain ja joitakin muita jokapaikan 

 heinia ja ruohoja seka polvenkorkuisia lehtipuun vesoja 

 harvakseen siella taalla kanervikossa, ja siina kaikki. — 

 Muutoin ovat pitajan metsat jo enimmakseen niin turmel- 

 tuja, etta alkuperaisia jylhia synkeikoita ja pylvastoita tus- 

 kin on enaa olemassakaan muualla kuin jossakin syrjakol- 

 kassa kruununmailla, — jos enaa siellakaan. Tukkiyhtiot, 

 tervanpolttajat, myrskyt ja kulovalkeat ovat tassa havitys- 

 tyossa olleet paatekijoina, Niiden jalkia nakeekin kaikkialla, 

 joskus aivan uskomattoman laajoilla aloilla. Talojen lahistot 

 niinikaan ovat monin paikoin melkein jarjestaan raiskattuja, 

 ja ne yksityistilat lienevat luetellut sangen pian, joiden mailla 

 viela on kunnoUista metsaa- 



S u o t ovat sensijaan saaneet naihin saakka olla milt'ei 

 koskemattomina, Ja niita onkin pitajassa ihan enemmalti 

 mita vaihtelevimmassa asteikossa seka ikansa etta muun 

 laatunsa puolesta. Peninkulmain pituisina jaksoina kiertelee 

 niita pitajan eri osissa. Niissa on niemia, saaria ja kannak- 

 keita, on aukeampia selkia, salmekkeita ja pohjukoita jos 

 jonkinlaisia, jopa virtapaikkojakin. Paikoin on nimittain 

 soiden valinen salmeke vahvasti viettavaa ja nayttaa se 



