Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 46, N:o 1. 73 



runsaus ja vari samoin kuin muukin asu vaihtelee paljon. 

 Minun „savolaisesta" silmastani nayttivat jonkun verran 

 oudoilta sellaiset verrattain hennot muodot, joiden lehdet 

 olivat pitkia, rennohkoja ja kapeita, valista kayristyneita, 

 tahkat lyhyeita, harsu- ja harvakukkaisia (muutamassakin 

 hennossa varressa oli 1 ainoa kukka) ja kukat tavallista 

 tummempia, punaisempia ja helakampia. Tama kai lienee 

 f. stenophylla SaeL, jonka Brenner mainitsee S:salnielta 

 vihkosessaan Nya Bidr. etc, s. 10. — Soilla pappilan lahis- 

 tolla ja siita Palovaaraan pain taas kasvoi aivan toisen- 

 nakoista muotoa. Se oli hj^'vin vankka- ja korkeavartinen. 

 Lehdet olivat kouruisia, melkein tasapaksuja, alaspain kaar- 

 tuneita, hyvin tiheapilkkuisia ja monelle suunnalle kaperty- 

 neita. Tahka sangen paksu ja tihea. Kukat hyvin levea- 

 huulisia ja vaalakoita. Brenner on edellam. teoksessaan 

 kuvannut sen nimella f. recarvifolia ja mainitsee sen myos 

 Ruhtinaansalmelta. 



f. concolor Lge. Tavattu muutamia kertoja, esim. pap- 

 pilan pientarella Kirkonk. ja muuallakin. — Ruht Pirttivaa- 

 ralla taas tapasin kesalla 1906 kaksi aivan valkeakukkaista 



^ 



kappaletta. Lehdet olivat puhtaan vihreat, pilkuttomat ja 

 suojuslehdetkin vaaleanvihreat ilman vivahdustakaan sini- 

 punervaan. Mukulat olivat lyhyita ja leveita, monilius- 

 kaisia. Naytti silta kuin ne olisivat olleet kerrottuja (kak- 

 sinkertaisia). 



„0. incarnatus L." (coll.) p. (W. ei mainitse ainoatakaan 

 tahan kuuluvaa lajia t. muotoa Srsalmelta). — Kasvaa veti- 

 silla soilla, usein verratt heinaisilla ja pensaisilla paikoilla 

 varsinkin purokohdilla ja lietteikoilla pikkumattailla, joista 

 se nousee joks, helposti juurineen, kun varresta nostaa. 

 Esiintyy milloin mitenkin ninsaana; harvoin laajemmilla 

 aloilla; enimman kalkkiseuduilla. — Koska en ole osannut 

 erottaa paikan paalla, mika laji tai muoto kulloinkin on 

 ollut edessani, niin luettelen tassa ensin kaikki ne loyto- 

 paikat, joilla fata kollektiivilajia olen tavannut ja sitten mai- 

 nitsen, mita muotoja siita on maaratty. Se vaihtelee nimit- 

 tain S:salmellakin sangen paljon seka kokonsa etta kukkiensa 



