Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 46, N.o 6. 27 



Mita naihin molempiin eroittamiini lehtoryh.miin tube, 

 niin lienevat kuivahkot lehdot verrattavat lahinna niihin 

 lehtometsiin, joita Linkola selittaa Laatokan pohjoispuoli- 

 sista seuduista nimella „tuoreet lehtometsat" *). Jaasken 

 kuivahkot lehdot poikkeavat kuitenkin koko.joukon niista. 

 Jaasken kuivahkoissa lehdoissa oyat nimittain vahemman 

 yleisia seuraavat kasvit, jotka Laatokan Karjalan tuoreissa 

 lehdoissa ovat yleisia: Melica nutans, Carex digitata, Equi- 



i 



setam pratense, Paris quadrifolius, Viola mirabilis, Melam- 

 pyrum silvaticum. Jaasken lehdoissa taas ovat yleisia seu- 

 raavat Laatokan Karjalan lehdoissa vahemman huomattavat 

 kasvit: Aera caespitosa, Polystichum spinalosum ja Urtica 

 dioeca (kulttuuritulokas?). Linkola eroittaa Sisamaan tuoreet 

 lehdot Laatokan alueen rehevista savensekaisella mullas- 

 maalla kasvavista lehdoista. Vaikka Jaasken lehdoista puut- 

 tuukin leimaa-antava Aconitum ^ septentrionale ^ eivatka seu- 

 raavat lihavan maan ksLSvit Actaea spicata^)^ Hepatica triloba 

 ja Lathyrus vernus liene aivan yhta yleisia ja Milium effusum 

 on harvinainen, niin on jaaskelaisilla ja Aconitum -tyypin 



r ^^^^^^^ 



lehdoilla kuitenkin yhteisia yleisia lajeja seuraavat: Polysti- 

 chum filix mas, Ulmaria pentapetala, Anthriscus silvestris, 

 Aegopodium podagraria (usein rs) ja Veronica chamaedrys. 

 Sensijaan ei tutkittavan seudun lehtojen yleisista kasveista 

 muut kuin Convallaria majalis ja Solidago virgaurea ylei- 

 syytensa kautta muistuta karumpia Laatokan Karjalan sisa- 

 osien tuoreita lehtoja, joissa lisaksi tapaa yieisina seuraavat 

 Jaasken kuivahkoissa lehdoissa vahemman yleiset kasvit: 

 Aera flexuosa, Luzula pilosa, Epilobium angustifolium, Ange- 



Hieracium 



Muutamat 



vahaisemmat eroavaisuudet johtunevat kylla kulttuurin vai- 



') Einfl. d. Kult. s. 31-37 ja 101-105 — K. Linkola: Ita-Karjalan 

 metsatyyppeja koskevia havaintoja, Acta Forestalia Fennica 1917, siv. 

 225 ja 230—231. 



2) Vert, kosteahkoja lehtoja siv. 23. Ottamalla huomioon raiska- 

 tutkin lehdot, olen saanut Actaean yleisemmaksi kuivissa lehdoissa (kts. 

 s- 47), johtuen naiden suuremmasta luvusta. 



