4 



Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 46, N:o 6. 39 



vaikea paattaa, minkalainen paikan alkuperainen kasvillisuus 

 on ollut. 



Miltei mahdotonta on todeta paikan alkuperaista kasvil- 

 lisuutta siella, missa raivaus on ollut taydelljnen. Peltoja 

 ja niittyja raivattaessa lehtoihin on vain joku lehdoille 

 ominaisen kasvilajin yksilo jaanyt lepikkoon makirinteessa, 

 metsan laitaan, niittypuron varrelle j. n. e. kertomaan paikan 

 raiskatusta kasvillisuudesta ja ilmoittamaan, etta lehtomainen 

 kasvistoaines on paikalla ollut vallalla. 



Lehtomaisten kasvupaikkojen kasvisto ja lehto- 



kasvit. 



Tarkastellessamme lehtojen lajiluetteloissa erikoisesti 

 yleisiksi merkittyja kasveja huomaamme, etta useat niista 

 ovat meidan metsiemme yleisimpia kasveja, jotka hyvin 

 viihtyvat laihemmallakin maaperalla '). Naihin kuuluu, lu- 

 kuunottamatta muutamia metsiemme yleisimpia puulajeja, 

 joiden alkuperaisesta esiintymisesta eri metsatyypeissa tam- 

 moisella vanhalla viljelysseudulla ei nykyoloja tutkimalla 

 tahdo saada oikeata kasitysta, myos joukko heina- ja ruoho- 

 kasveja ^). Naista ovat esim. yleisia niin hyvin kuivissa ja 

 tuoreissa kangasmetsissa kuin lehdoissakin: Calamagrostis 

 arundinacea, Convallaria majalis ja Solidago virgaarea. 

 Tuoreiden kangasmetsien ja lehtometsien yhteisista yleisista 

 lajeista mainittakoot: Maj'anthemum bifolium, Rubus saxa- 

 tilis ja Trientalis europaea. Luetteloa voisi jatkaa mainitse- 

 malla suuren joukon eri metsatyypeissa vahemman yleisina 

 esiintyvia lajeja, niin hyvin sellaisia, jotka lehdoissa ovat 



Vert, taulukkoja siv. 17-20 ja 20—26 



12. 



') 



Erittain valaisevia ovat Linkolan metsatyyppien lajiluettelot 



(Ita-Karj. metsatyypp. siv. 227—231). 



