Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 46, N:o 6. 61 



mauttanut koko kasvillisuudenkin olevan Jaaskessa rehe- 

 vimmillaan Vuoksen lehtoalueella (siv. 7—8, 10, 13 ja 

 14—15). Tama riippuu osaksi, kuten olen sanonut (siv. 5), 

 Vuoksen rantoja reunustavasta savisesta maaperasta. 



Yksin tama ei kuitenkaan selita lehtokasvien erikoista 

 Tunsautta ja lehtojen lukuisuutta Vuoksen varsilla, silla on- 

 han suuria savialueita kauempanakin. Paasyy lienee siina 

 lihavoittavassa vaikutuksessa, mika virtaavalla vedella on 

 maaperaan ja joka tekee jokien varret niin usein reheva- 

 kasvuisiksi ^). Taman olen huomannut varsinkin koskipai- 

 koissa, erittainkin kosken alia (kts. esimerkk. 12, 13 ja 15 

 ■siv. 21 — 26), missa vesi ikaankuin paremmin paasee kostut- 

 tamaan rantojaan, kasaten tanne mukanaan tuomia ravinto- 

 rikkaita aineita. Voisi myos otaksua, etta tallaisissa koh- 

 dissa muodostuu lauhempaa multaa. Aikaisemmin (s. 32) jo 

 mainittiin, kuinka samanlaisia suhteita vol huomata pienten 

 metsapurojenkin varsilla (kts. myos esimerk. 10 s. 21 — 26). 

 Tammoiset paikat ovatkin niita harvoja, joissa karummilla- 

 kin seuduilla tapaa lehtokasveja (vert, myos siv. 54). Sita- 

 paitsi on juuri huomattavaa, etta useat puronvarsien lajit, 

 kuten Cardamine amara, Ribes nigrum ja Viola eplpsila 

 eivat sanottavasti tai ollenkaan ole harvinaisempia karum- 

 milla kuin lehtorikkaillakaan seuduilla (kts. taulukkoa siv. 

 56—58). 



Siella, missa on jyrkkia vuorenseinamia tai makirinteita, 

 vol naiden juurella myos olla lehtomainen kasvillisuus, vaikka 

 ymparistossa yleensa vallitsevatkin kangasmetsat. Yksinaisten 

 vuorten juurella tama Jaasken seuduilla sentaan on harvi- 

 naista (kts. esimerk. 8 s. 16—20). YIeisempaa se on siella, 

 missa laaksoa pitkalti rajoittavat jyrkat kalliot kuten Vuok- 

 sen ja Kuurman varsilla, jolloin sopiviin paikkoikin on muo- 

 dostunut vuorenaluslehtoja (esimerkk. 1 ja 6 s. 16—20) tai 

 makilehtoja (esimerkk. 2, 4, 5 ja 7 siv. 16-20). Tallaisten 

 paikkojen ravintorikkaus johtuu siita rapautuvasta ja osaksi 



') Kasvien vaellusteista s. 36—39. 



