40 Palmgren, Hogholmens zoologiska tradgard aren 1888 — 1918. 



ten for den. Ar 1916. 17. XII. krop Putte jamte makar i dvala 

 Putte var forsta gangen ater pa benen 14.1., medan de se- 

 nare forst 4 resp. 11:111. visade sig ute. . Smanallarna ater 

 vilja ofta icke alls sofva. Harom har jag antecknat for pa- 

 ret N:o 7 och 8 foljande: 



i ide ur ide 



1914.27. XI. 1915.24. I.— 7. II. 



1915.25. XI. 1916.21. I. 



1916. 15. XII.' 3 1917.25.11. 



„ $ ror sig skofvis ute hela vintern 



Vintersomnen hos arsungarna fran januari 1917 vidtog 

 for dem alia omkring 25. XI. och fortgick anda till 1918. 



.III. 





i 



Hogholmens bjornar, hvilka alia erhallits som ungar, 

 ha samtliga varit synnerligen tama och beskedliga, ehuru 

 publikens ofredande ofta satt deras sinneslugn pa hardt 

 prof. „Putte" med sin imponerande majestatiska kropps- 

 hydda var som vax i handerna pa sin vardare. Denne hade 

 skott honom anda fran liten, da han uppfoddes med napp 

 och flaska och fick sofva under tacket med sin vardare. 

 Ogeneradt gick denne in till Putte, gaf honom hafregrot och 



brod, stadade och spolade burgolfvet och serverade med stra- 

 len honom en uppfriskande dusch i sommarvarmen. Putte 

 stallde garna under de dagliga ronderna till allehanda ofog, 

 stjalpte omkull affallsladan och grep med sin praktiga ram 

 om kvastskaftet eller vardarens ben. Med vanligt tilltal fick 

 denne dock honom att lyda order och eventuellt forsvinna 

 in i grytet da storstadning forrattades. Att Putte var myc- 

 ket forslagen adagalade flera episoder; han lag t. ex. allde- 



blundande 



eller 



kief 



gallren, for att sedan blixtsnabbt med ett slag af ramen for- 

 passa de oforsiktiga offren till sallare jaktmarker. Publiken, 

 som ofta med socker och andra lackerheter sokte fa honom 

 att klattra uppfor gallren utan att beloningen genast van- 

 kades eller som pa annat satt ofredade honom, bemotte han 



