Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 1. • 45 



med morsk uppsyn bita i hans ben eller armar, medan den 

 med sina framlabbar klanger sig fast i honom. Ett sarskildt 

 noje for Ho bestar i att under rasande fart dyka pa rygg 

 fran ena sidan buren till den andra, eller om vintern gumpa 

 fram langs isen, dyka ned i vakhalet och plotsligen som 

 en skottspole ater kasta sig upp ur vattnet pa isen. 



Under min tid har Ilo bevisligen ej angripit sina min- 

 dre likar; de doda bland dessa ha aldrig burit spar af bett. 

 Ar 1908 lar det enligt fodermastarens utsago hafva handt, 

 att en ungsal en vinterdag var forsvunnen, den hade pa ett 

 eller annat satt omkommit och det var bara att vanta, ty 

 ofta drojer det veckor forran kadavren flyta upp. En dag 

 nagra veckor senare, da vardaren var inne i buren, uppham- 

 tade Ilo fran djupet den saknade salens pals, klanderfritt 

 uppflakt langs buken. Ofriga delar voro daremot forsvunna 

 (uppatna?). 



t 



Vikare — Phoca foetida Mull 





Hanvisande till hvad ofvan i samband med grasalen 

 inledningsvis sagts om de uppgifter angaende sal i allman- 

 het som forefinnas i tidigare anteckrtingar, vill jag har blott 



tillagga att under min tid forutom flera kutar tvenne yngre 

 exemplar erhallits fran Kotka skargard och Pellinge. 



Daremot fortjanar det sitt speciella intresse, att afven 

 landets bada sotvattenformer af arten varit representerade 

 i djurgarden. Enligt journalen inkoptes namligen 1902. 27. XI. 

 en Ladoga sal, Phoca foetida var. ladogensis Nordq., hvil- 

 ken emellertid afled redan samma ar 18. XII. och 1913. 3. VI. 

 forvarfvade jag till samlingarna en Saimasal — Phoca 

 foetida var. saimensis Nordq., som enligt uppgift af kopets 

 formedlare, handl. Olli Pitko i Joensuu, infangats den 25. V. 

 med storryssja vid stranden af Pesolansaari a Pyhaselka. 

 Tyvarr fick jag behalla den sailsynta salen blott nagra ma- 

 nader, forran den af okand anledning skattade at forgan- 

 gelsen. 



