Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 1. 53 



Ren — Rangifer tarandus (L.). 



Under arens lopp har djurgarden genom kop forvarf- 

 vat sig eller sasom gafva emottagit 15 renar, namligen: 1 



1891.24. I. Ijo 6 + 9 (1 A+1B) 



1903.27. III. Yli-Simo 6 + 9 (2A-f-2B) 



1904. 1. IV. Kemi? oxe (1 C) 



1907.14. III. Kittila, 2 oxar (2C + 3C) 



1910. 1. III. Sodankyla? 1 oxe (4 C) 



1911.22. IV. Ofver-Torneo, 6+$ (3A + 3B) 



„ 14. V. Kemijarvi? 1 oxe (5 C) 

 „ 13. VII. Enare o+$ (4A-J-4B) 



1913. 16. X. Ofver-Torneo? $ (5 B) 



» » » 



? oxe (6C) 



I afseende k dessa renars exterior saknas hvarje upp- 

 gift fore 1910. De af mig ar 1911 importerade afvelsdjuren 

 skiljde sig genom kroppsstorleken vasentligen fran hvar- 

 andra; Ofver-Tornea renarna voro namligen, oeh synas af 

 flera exemplar fran samma trakter jag sett, genomg^ende 

 vara ansenligt mindre till vaxten an Enare renarna. Ma- 

 handa star denna geografiska formolikhet i samband dar- 

 med, att vara vastliga renar skulle aga mera blodforvandt- 

 skap med den typiska vilda fjalirenen, medan de central- 

 och ostlappska hjordarna ledde sina anor fran, och under 

 &ren allt mera uppblandats med den af Lonnberg som en 

 distinguerad ras sarskilda vilda skogsrenen R. t. fennicus. 



Af holmens renar dukade fore 1910 de fiesta redan tidigt 

 under. Orsaken hartill var uppenbart den sanka och all- 

 deles olampliga terrangen i den pa en tillandning a stranden 

 belagna inhagnaden. Lungrota harjade enligt journalen denna 



1 Jag har for att latt kunna atskilja de olika individerna och konen 

 i efterfoljande sammanstallningar begagnat mig af bokstafver och siff- 

 ror (A^tjnr, B^ko och C = oxe). 



