



Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 1. 83 



Koltrast — Turdus merula L. 



Under sitt fortbestand har djurgarden emottagit inalles 

 tre exemplar af arten: x 



1893. 14. XI. juv (J ? Nurmijarvi, K. E. Stenroos (Kivirikko), f 1895. 



18. IV. 



1910. 17. VIII. „ <J Houtskar, Thorsten Renvall, f 1914. 8. II. 



1911. 1. IV. ad <J H:fors, Hogholmen, infangad, 1919.(26. XI?). 



Haradsh. 0. de la Chapelle meddelar att koltrasten hac- 

 kat 1915 och 1917 a Bjorko i Esbo viken. Faglarna kommo 

 i april det forstnamnda aret och hade fyra ungar, sagos 

 senast den 6 sept. 1917 och hade da tva ungar. 



De under min tid erhallna exemplaren isolerades fran 



ofriga smarre tattingar, sedan ett profforsok att samman- 



fora dem utfallit negativt, d. a. med dodlig utgang for nagra 

 finkar. 



Graspett — Picus canus Gmel. 



En hona fasttogs med handerna pa Hogholmen 1917. 

 18- II., da den skrackslagen flyktade in i en dppen farstu, 

 hack i hal forfoljd af en sparfhok. Ringmarktes med Pal- 

 mens ring N:o 843 och frigafs. Antraffades i maj dod och 

 redan i upplosning darsammastades. 2 



i 



Se narmare harom: Meddel. af Societ. pro F. et Fl. fennica, 



traktens 



Mt 20, sid. 43, 1894, och 



fauna. Acta Societ. pro F. et Fl. fennica 38, N:o 2, sid. 50. 



2 Att halla spettar i fangenskap lyckas mycket sallan. Hartill 

 fordras en stor papasslighet och standig omsorg om faglarna, hvilka 

 halst bora tagas som halfvuxna och matas i konstbo pa det de blifva 

 tama och vanja sig vid att fran behallarna fortara myragg och mjol- 

 mask, det enda som at dem vintertid kan anskaffas. Ett forsok med 

 hackspetten (Dendrocopus major?) ar 1898 misslyckades fullstandigt 

 Tre ungar af spillkraka (Dryocopus martius), hvilka jag personligen 

 amnat uppfdda, voro vid ankomsten redan i doende tillstand. 



