114 Palmgren, Hogholmens zoologiska tradgard aren 1888—1918. 



manlagdt omkring 60 individer fran Nyland, Tavastland, Sa- 

 volaks, Karelen och Osterbotten forekommit pa holmen. Se- 

 nare har jag mottagit inalles 10 exemplar. Af dessa for- 

 tjanar ett sarskildt omnamnande. Ar 1910. 24. V. mottog 

 djurgarden per jarnvag af okand gifvare en praktig tjader- 

 tupp, „speltjadern" kallad pa grund af sin mest karakteri- 

 stiska egenskap. Han hade under hela farden fran norra 

 Karelen spelat sa intensivt i transportladan, att stjartpen- 

 norna nastan till midten voro afbrutna och afslitna. Pa den 

 emballaget vidhangande adresslappens baksida stod skrif- 

 vet, att denna tjader, som hallits tvenne ar i fangenskap och 

 uppfodts med hafre, spelar aret om. Och han gjorde min- 

 sann skal for sin orlofsedel. Knappt utslappt i sin bur gick 

 han rasande 16s pa vardaren med nabb och klor, sa att 

 denne fick soka sin raddning i en snabb retratt. Aldng 

 har jag sett maken till underverk. Tuppen kniippte och 

 slog klunken och hvaste under himlastormande chocker, 

 som bragte hararna i buren i flitig motion, och mot publi- 

 ken, som samlades bakom natgallret for att ase spektaklet 

 for han fram trots hindret sa det gungade i hela buren. 

 Nu hade jag samtidigt pi holmen i en annan bur ett tjader- 

 par. Tuppen hade spelat och fjasat for sin hona hela va- 

 ren sa jag vantade en allvarlig pafoljd af deras moten. 

 Hela resultatet bestod dari, att honan varpte ett skinnagg 

 — en sarskild kalkutfodring hade tyvarr icke kommit i bruk. 



^i m9 n qWuIIp f^ ett naturligt 



I 



Nu skiftade jag tupparna. Speiman skulle fa ett 

 foremal och utlopp for sina ofversvallande kanslor. Och 

 det blef verkligen ett spel, som om „fan suttit vid striken' • 

 Foljande morgon var honan alldeles utmattad samt bar- 

 plockad och blodig om hufvud och nacke, sa att hon at 

 sina blessyrer nagra veckor senare afled. Speltjadern skuj- 

 des hadan om natten 1912. 20. IX., sedan han under 8—9 

 af arets manader flitigt spelat, sig sjalv till pina, men den 

 tacksamma publiken till obeskriflig gladje. Om spelet har 

 jag antecknat: 1910. 25. II: borjar; fran 3. III. till manadens 

 slut intensivast, med forkarlek langs en kullfallen stam; 

 spelet pagar sporadiskt och lamt annu i maj. 1911. 14. II: 





I 



BV 



