Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 1. 123 





skargarden narmast Helsingfors — bland fyndorter finnas 

 namnda Esbo (F. & G. Geitlin) samt Porkala (Dahlstrom). 

 Sk lange pk Hogholmen icke forefunnits en speciell inhag- 

 nad for ejdrar och andra saltsjof&glar har jag ej velat l&ta 

 vkv skargardsparla foretradas med ett storre antal i sam- 

 lingarna, sk garna jag an sett en domesticerad ejderkoloni 

 darstades. Tre ungfaglar fran Porkala inkoptes kr 1911 pk 

 sensommaren. Vid ruggningen framgick det, att tvenne voro 

 hannar och en hona. Foljande vkr, dk simfaglarna i slutet 

 af april varaktigt utslapptes i det fria, begynnte gudingarna 

 genast fjasa for adan. De nickade och poade och gingo 

 kring henne i allt tatare kretsar, hvaste at hvarandra och 

 sokte skjuta undan den andra. Nagon afvel blef det ej af, 

 vare sig nu rivalerna omojliggjorde parning, eller faglarna 

 annars kande sig storda af de larmande grannarna. Honan 

 brot sitt ben 1913. 27. VI. och maste aflifvas; af hannarne 

 afled den ena af okand anledning den 30. VIII., den andra 

 forst 1917. 15. V. 



Det finnes fa vilda arter, hvilka sa ofverraskande latt 

 som ejdern blifva domesticerade. Ofvannamnda tre, vid in- 

 f&ngandet vuxna individer, voro redan dagen efter sin an- 

 komst fullkomligt hemmastadda och tama. Med ankorna 

 och gassen sprungo de vaggande emot vardaren vid utfod- 

 ringen och kande sig fullkomligt ogenerade for publiken, 

 ur hvars hand de t. o. m. mottogo foda. Nagot sadant hade 

 jag aldrig kunnat dromma om. Den tanken slog mig genast, 

 hvad skulle icke skarkarlen redan ekonomiskt sedt kunna 

 vinna af sin ejderstam, om han late den vara i fred for 

 aggplundring och nagot vardade sig om den. 





Brunand — Fuligula ferina (L.). 



Ar 1910 fanns i djurgarden en hanne, som enligt foder- 

 mastarens uppgift aret forut inkommit och torde harstammat 

 fran Gammelstadsviken. Han trifdes utmarkt om sommaren 

 1 Wluftsinhagnaden, men tynade alltid af om vintern. 



