Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 1. 153 



sulor. I maj 1911 flyttades bjornen ofver i den nybyggda 

 stora reservburen med mjuk mark, och har kande han sig 

 genast fullt hemmastadd. I denna fanns uppfordt ett rym- 

 ligt stengryte, fullproppadt med boss, afvensom ett praktigt 

 klattertrad. Bada uppskattades af bjornen till fullo. Utan 

 men uthardade Nallus nu var nordiska vinter. Hon lag inne 

 i sin varma bostad storre delen af dygnet, dk kvicksilfret 

 sjonk under — 10° och tog sig da motion blott under en 

 half timme samtidigt med att fodan, brod uppblott i mjolk, 

 morotter och rofvor, vid tillgang afven frukter, inmundiga- 

 des samt naturbehofven forrattades. Hon klattrade garna i 

 tradet, som hon skalat och ilia tilltygat, och grafde i jorden. 

 Hon letade val i tankarna efter saftiga rotter och sota ho- 

 nungskakor i stammen, som sag ut som om den harjats af 

 bafverbett. Bjornens starka klatter- och grafklor pa de inat- 

 vanda ramlabbarna kommo honom darvid val till pass. 



Nallus var en lika prydlig som beskedlig, treflig och 

 tokrolig salle, som alskade sotsaker ofver allting och vid 

 gallret stod nickande med hufvudet och tiggde socker. Da 

 hon fick en godbit sag man hur hon frossade, fradgan stod 

 om munnen, och gaf man henne en pumpernickel handte- 

 rade hon brodet som ett barn, i det hon forst afslickade 

 sockerlagret, forran hon lat det ofriga sig val smaka. 



Nasbjorn — Nasua rufa. 



Ar 1896. 12. VII. fick djurgarden af herr F. O. Akerman 

 emottaga som present en nasbjorn fran Central-Amerika. 

 Till detta intressanta slakte inom halfbjornarnas grupp han- 

 foras tvenne arter med en trynlikt utdragen och uppatbdjd 

 nos, den ena hemma i hela Brasilien anda ned till Paraguai, 

 den andra, till hvilken just forenamnda individ horde, i Cen- 

 tralamerika. Hogholmens exemplar lefde mer an tio ar i 

 djurgarden; nasbjornen afled namligen 1906. 29. XII. 



