160 Palmgren, Hogholmens zoologiska tradgard aren 1888—1918. 



25. X., utan att olikhet hos skilda aldersklasser i detta af- 

 seende kunnat konstateras. Da kon gar draktig 40—41 vec- 



1 



kor, innebar detta att betackningen verkstallts tidigast 

 forra halften af juli och senast i borjan af januari. Horn- 

 fallningen och fejningen m. m. framgar af foljande anteck- 



nmgar: 



Falter: Fejar: 



1906. 8— 9. III. A. 



1907. 6. III. A. 



1910. 12—14. III. A vh a 2,5 kg. 23. VII. 



1911. 17—20. III. A hv a 1,7—1,85. kg. 



1912. 17. III. A a 2,25 kg. 9. IX. B. 



' 1913. 14. IV. B. 



1914. 13—14. IV. B vh 22. VIII. 



1915. 11—12. IV. B vh 1,5—1 kg. 



1916. 6—9. IV. B hv a 1,5 kg. 



1917. 14—18. IV. B. 14. VIII. 



(v-vansterhorn, h-hogerhorn). 



Haraf synes att hos tjuren A hornfallningen agt rum 

 i forra halften eller vid medlet af mars, hos tjuren B ater 

 ungefar en manad senare. Hornbildningen afslutas i regeln 

 i senare halften af augusti eller borjan af September. Ar 

 1910 fejades hornen abnormt tidigt. Brunsten borjar visser- 

 ligen omedelbart efter hornbildningen, men den n&r sin hojd- 

 punkt pa senhosten i oktober — november, d& tjuren oafbrutet 

 brolar dagen igenom. Hjorten har sin egen inhagnad invid 

 hindarnas, till hvilken tilltradet for dessa st&r oppet genom 

 en oppning, sa smal att tjuren med sin hornkrona icke kan 

 komma igenom. Denna anordning ar nodvandig for att hin- 

 dra att hindarna under den brunstiga tjurens karesser i den 

 tranga buren blesseras och ihjalstangas af honom. 



Fodan bestar af bjork- och asplof samt nagot hafre, 

 individuellt anpassad till mangden, som gruta. Det finnes 

 intet, for hvilket hjortdjuren aro sa mottagliga som diges- 

 tionsstoringar genom felaktig utfodring. Hafre i deras mat- 

 sedel ar ett nodvandigt ondt, som om vintern icke kan 

 undvikas; vid minsta forandring i spillningens beskaffenhet 

 maste emellertid detta kraftfoder innehallas. Brod, som publi- 



