

Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 1. 163 



blifvit ihjalstangad af honom. Foljande ar, medan sambaren 

 annu hade hornen i vekbast, inslapptes en kronhind, som 

 en langre tid varit granne till honom, men da hon alldeles 

 vettskramd flyktade omkring och rusade mot jarnstaketet, 

 nodgades jag afbryta experimentet, hvaraf jag vantat mig 

 ett trefligt resultat. A 



kraft; hornen vagde da tillsammans 2 kg. Foljande ar blott 



halften daraf. Ar 1917. 22. XI. afled nan, som sa manga 



andra hjortar till foljd af digestionsstoringar, framkallade 



af dyrtid och lifsmedelsbrist. Dietetiska rubbningar genom 



utfodringens omlaggning med tvifvelaktiga surrogat. 



Angaende sambarens hornbildning och -fallning har 

 jag antecknat: 



Fa Her: Fejar: 



1910.30. VI. 29. XI. 



1911.28. VII. 16. XII. 



1912. 15. VII., vikt 1,750 kg. 



1913. 1. VIII. 23. I. 



1914.28. VII. 7. XII. 



1915. 17. VIII., „ 2 kg. 



1916. 4. IX., „ 1 kg. 



1917.11. X. 14. I. 



Svinhjort — Cervus porcinus. 



Af Zoologisk Have i Kopenhamn fick djurgarden mot- 

 taga som gafva 1907.8. VII. en praktig svinhjorttjur. Sasom 

 ofvan namndes holls han i manga ar tillsammans med sam- 

 baren, och trifdes utmarkt i vart luftstreck; for en kortare 

 tid i februari 1912, da temperaturen varaktigt tycktes halla 

 sig under —24° C, instangdes han i en box af asnestallet, 

 emedan tecken tydde pa att kolden allvarsamt beredde ho- 

 nom obehag. 



Arten, som hor hemma i Indien, isynnerhet i Bengalen, 

 ^ r en smavaxt och satt hjort af ett radjurs storlek, men 

 bade fylligare och ansenligt kraftigare. I forhallande till 

 kroppsstorleken torde han godt inom familjen erofra heders- 









