Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 1. 231 



Iakttagelser, ron och handelser berorande djurbestan- 



den och djurvarden lamnades i borjan sa godt som oan- 



tecknade. Bokforingen var sasom inledningsvis papekats 



ordnad sa, att dagshandelserna infordes i saval en krono- 



logiskt fortlopande journal som i en efter arter uppstalld 



systematisk hufvudbok. I allmanhet antecknades blott for- 



varfs- och forlustdata, bada i tre kolumner: fodelse, gafva 



och kop samt dodsfall, skank och forsaljning, hvarvid under 



den forsta tiden sarskildt donatorernas namn kursiverades. 



En och annan gang lamna bockerna uppgift ofver djurens 



ursprung m. m. samt iakttagelser i djurgarden. Efter 1910 



blefvo anteckningarna fylligare med kommentarier och no- 



tiser for att mera tillgodose vetenskapliga intressen. Nagra 



ar senare ordnades den systematiska bokforingen enligt kort 



Samtidigt foretogs individuell ringmarkning for identifiering 



och kontrollering af bestandens sammansattning. Arsberat- 



telserna, hvilka tidigare inskrankt sig till en kort samman- 



fattande ofverblick af bestandens storlek och vaxlingar samt 



en del ekonomiska och andra uppgifter rorande djurparken i 



allmanhet, fingo senare mera karaktaren af en vetenskaplig 



institutions redogorelse for verksamheten med papekandet af 



orsakssamband, synpunkter, onskningsmM och forslag samt 



kritiker. Dessutdm upptogo de som bilagor ekonomiska 



sammanstallningar, varderingsinstrument, forteckningar ofver 



djurbestandet, vaxtlagret och donatorer m. m. De foreligga 



afven i tryck (1910—1917, stort kvartformat, illustrerade, 



sammanlagdt 195 pagina). 



En zoologisk tradgard ager redan som sadan jamte sitt 

 undervisande och uppfostrande syfte ett vetenskapligt varde, 

 emedan alia ron och iakttagelser, vederborligen tillgodo- 

 sedda, erbjuda biologiskt intresse. I den man det lefvande 





zoologiska 



:pligt 



stegras afven anstaltens betydelse for forskningen. I detta 

 afseende har Hogholmens djurgird hittills tyvarr presterat 

 blott ett ringa utbyte. Dels beror detta pa att under storre 

 delen af djurgardens tillvaro den rent vetenskapliga sidan 

 af verksamheten pa grund af de radande forhallandena saknat 



