14 Munsterhjelm, Om Chironomidernas agglaggning och aggrupper. 



har funnit en Tanypus-art lagga sina agg i staende vatten. 

 Jag har funnit manga Tanypid-arters aggrupper i sma strand- 

 puttar, diken och backar; en del av dem har genom slem- 

 met haftats vid olika foremal. Ocksa Mi all (1895; 155) 

 och Hasp er (1911; 594) ha funnit aggrupper och Tanypider 

 haftade vid pa ytan simmande foremal. Tanypus choreus 

 och Ablabesmyia monilis har jag sett ratt talrikt lagga sina 

 agg under flykt over vattenytan av havsvikar och fjardar. 

 Det var Winnertz, vilken forst formodade (1852; 8), att 

 de med bara vingar forsedda Ceratopogoniderna skulle som 

 larver leva i vatten. Detta bestyrkes av Gercke (1879; 

 223). Av Ceratopogonider med hariga vingar har jag 

 funnit Ceratopogon rostratus (endast honans vingar delvis 

 haxiga) sannolikt och Culicoides versicolor sakert lagga sma 

 aggrupper i vattenbrynet, den forra pa av vagorna upp- 

 kastade och av vattnet standigt fuktade sjovaxter, den se- 

 nare under vattenbrynet i strandputtar. Alia arter med 

 bara vingar, som jag undersokt eller funnit omnamnda i 

 litteraturen uti ifragavarande sammanhang, lagga sina agg- 

 grupper i vatten eller atminstone sa, att de kunna skoljas 

 av vattnet. Sa hafta Bezzia- och Palpomyia-arterna sina 

 aggrupper pa ur vattnet uppstickande stjalkar eller foremal, 

 antingen alldeles vid vattenbrynet eller under vattnet, ofta 

 sa, att detta haftande forutsatter honans krypande under 

 vattnet. Johannsen iakttog (1905; 105) Ceratolophus lagga 

 sina agg pa en klippvagg, som befuktades av en backs 

 stank och anfor iakttagelsen , (1. c. 107), att Sphaeromyas 

 argentatus under flykt faller sin aggrupp i sjon; en dylik 

 iakttagelse om en Ceratopogon-art har gjorts av W e sen- 

 be r g - L u n d (1915; 401). Forcipomyia picea har jag sett 

 svava over dynghogar och av en fangad hona, vilken ofta 

 slog sig ned, har jag fatt en aggrupp. 



Da jag funnit aggrupper i puttar, sjoar och havsvikar, 

 har jag icke i deras lage varsnat nagot, som skulle tyda 

 pa en stravan hos djuren att foretradesvis placera dem p& 

 av solen varmda stallen. Emellertid har Ritter tyckt sig 

 finna (1890; 410), att den av honom undersokta Chironomus- 



