Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 2. 



25 



krokbojd, den ratas ut allt mer, ju langre agglaggningen 

 fortskrider tor att slutligen vara svagt bojd over den far- 

 diga aggruppen. Omedelbart eller kort efter slutad agg- 

 laggning for honan de aggruppen barande bakre extremite- 

 terna fran varandra, och denna faller i vattnet, eller, ifall 

 den ej vilar pa bakbenen, bringas den att lossna fran borst- 

 haren pa abdomen genom ett haftigt slag av denna nedat. 

 Jag har ej funnit angivet, att nagon Culicid skulle liigga 

 sma agg under flygning, och en del Tipuliders egendomliga 

 agglaggningsflykt, som redan iakttogs av Reaumur hos 

 en art, ar frammande for de av mig undersokta Chirono- 

 miderna. Bland Trichoptera skola enligt Klapalek (Silfve- 

 nius. 1906; 37) Leptoceriderna, bland Odonata Libellulider 

 och bland Plecoptera manga Perlider enligt Wesenberg- 

 Lund (1915; 502) lagga sina agg eller aggrupper flygande; 

 hos Ephemerider ar detta satt enligt Ben gt sson (1913; 

 278—79) typiskt. I dessa fall skall flykten foretagas tatt 

 over eller pa vattenytan. Bland Chironomiderna ar det 

 Tanytarsas tenuis och en del andra lagt flygande arter, som 

 paminna om dessa vad agglaggningsflykten vidkommer. 



Uppgifter om, att Chironomiderna lagga sina aggrupper 

 sittande vid vattenbrynet, pa vattnet eller pa flytande fore- 

 nial och avlamna, event, fasta den fardiga aggruppen dar, 

 aro forhallandevis talrika. Uppgifter av denna art har jag 

 funnit av Fries (1823; 3, 1829; 185), Heeger (1853; 10), 

 Kupffer (1866; 385), Balbiani (1885; 542), Seligo 

 (1890; 82), Ritter (1890; 410), Chevrel (1894; 593), 

 Weltner (1898; 63), Miall och Hammond (1900; 9), 

 Johannsen (1905; 105, 180), Hasper (1911; 545, 594) 



och W 

 Vidare 



ma 



enberg-Lund (1913; 268, 270, 1915; 145). 

 har namnas enligt Burrill (1912; 136) upp- 



gifter av denna art av Higginson, ar 1867, och Howard, 

 £r 1908. Kieffer och Thienemann (1906; 147) samt 

 B ause (1913; 18) omnamna aggrupper, som varit „befes- 

 t'gt" och Theunert (1869; 52) samt Thienemann och 

 Zavrel (1916; 625) sadana, som varit „angeheftet". I en 

 del av dessa fall maste uppgiften, att honan lagt aggen pa 



