Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 2. 39 



manus, ehuru denna art, den enda gang jag iakttog dess 

 agglaggning, lade sin aggrupp i 4 olika stora bitar, den 

 storsta oregelbundet buktande i 2 spiral vindningar. 



Chironomus albofasciatus flog over vattenytan under 

 ning, da den fangades. Jag kunde folja med endast 

 slutet av agglaggningen med tillhjalp av lup, men iakttog 



dock ett par saregna omstandigheter. Aggstrangen lades i 

 vandpunkten, innan en ny bage skulle begynnas, sa, att den 

 drogs rakt bakat ungefar * 3 av bagens Iangd (bedomd upp- 

 skattningsvis efter tiden), i vilken stallning denna del kvar- 

 blev; nu forst sattes bagdelen, men sa, att den ej kunde ses 

 fri och, som det forefoll, direkt pa den tidigare bagen, i den 

 man den kom fram. Dessutom stoddes aggruppen ej av 

 de bakre extremiteterna, utan var langs hela sin langd 

 haftad vid den ventrala sidan av abdomen. 



Chironomus nubeculosus flyger omkr. 1 m over vatten- 

 ytan, men sitter i fangenskap ofta pa denna under agglagg- 

 ningen. Aggstrangen kommer fram forhallandevis langsamt, 

 1 agg i sekunden, den lagger sig i spiralvindningar liksom 

 hos Chironomus viridis, men uppbares icke av tredje ben- 

 paret, utan hanger ner fritt. Ibland ar den salunda bildade 

 rullens langdaxel vertikal under hela agglaggningstiden, 

 oftast i borjan snett nedat och framat riktad, senare paral- 

 lell med kroppens langdaxel och sa, att aggruppen kommer 

 att befinna sig tatt under abdomen mellan de krokta sista 

 segmenten och thorax. I denna stallning kvarblir aggruppen 

 annu lange, sedan agglaggningen slutforts. Over huvud av- 

 kastar honan den icke i fangenskap, forran den kolliderar 

 haftigt med glasvaggarna; en hona bar den fardiga agg- 

 gruppen i 16 min., innan den under de talrika och livliga 

 ansatserna till flykt avkastade den, da den haftigt rakade 

 tumla mot vaggen och foil ned. 



Cricotopus silvestris. Denna art kan man utan svarighet 

 fa se agglaggande i det fria under senare halften av juni 

 och i juli, dar vattenvaxter, en sten eller dyl. nagot hoja 

 sig over ytan. Har finner man aggruppskolonier bestaende 

 av tusental tradformiga aggrupper sammanklibbade till tra- 



