42 Munsterhjelm, Om Chironomidernas agglaggning och aggrupper. 



hos insekter, t. ex. Hymenopterer och Phytophtirer, och att 

 man ocksa hos Chironomider lagt marke till en dylik for- 

 okning. Hos Culicider har Kellogg iakttagit (1904; 59) 

 ett fall. Jag kan icke oka de hittills kanda fallens antal 

 med nagra sakra uppgifter om denna livsforeteelse hos 

 Chironomider. Det ar Grimm, som forst uppmarksam- 

 gjorde (1870; 1—6) pa forekomst av parthenogenesis, ja 

 t. o. m. pa paedogenesis hos en art, som han hanfor till 

 slaktet Chironomus och som tydligen (1. c. 2—3 och PI. II> 

 fig. 5) numera bor raknas till det av Van der Wulp se- 

 nare (1874) uppstallda slaktet Tanytarsus. Grimm sager 

 sig ha iakttagit ifragavarande art lagga agg i puppstadium. 

 Puppan lamnar larvroret och avger, efter att ha simmat 

 omkring en stund, aggen genom tva oppningar i 8:de seg- 



mentet. Aggen bilda en regelbunden rad omgiven av slem 



Harefter dor puppan, men fall forefunnos, da den, efter att 

 ha lagt ett mindre antal agg, annu genomgick forvandlingen 

 till imago. Sa skedde hos var-individer. Helt annorlunda 

 forhalla sig pupporna om hosten. Deras ovarier innehalla 

 ett storre antal agg, och de genomga forvandlingen till 

 imago. Men tager man aggen ur en fullt utvecklad individ, 

 innan den hunnit lamna pupphuden, sa utveckla dessa sig 

 vidare, ehuru pa langre tid an normalt och under ofta fore- 

 kommande hamningar. Foljande uppgift av ovannamnt slag 

 ar av Schneider (1885; 301-2), som funnit en Chiro- 

 nomus-art foroka sig parthenogenetiskt. Han bestyrker 

 Grimm's iakttagelse av parthenogenesis, men sager, att 

 aggen avlaggas genast efter kiackningen av imago och icke, 

 som Grimm antager, av puppan. Aven formodar han, att 

 Grimm fdrvexlat de pariga oppningarna, genom vilka aggen 

 skulle uttrada, med de genom huden synliga receptaculs 

 seminis. Schneider har iakttagit, att alltid endast ima- 

 gines lagt agg och att ur ovarierna uttagna agg dels visser- 

 ligen utveckla sig, om ock ojamnt, men till storre delen do. 

 Generationerna folja varandra pa detta satt hela vintern 

 igenom. Zavrel's skrift om paedogenesis och partheno- 

 genesis hos Tanytarsus har jag ej sett, men B a u s e har i 



