*4fr 



86 Munsterhjelm, Om Chironomidernas agglaggning och aggrupper. 



ning vidtagit, drager sig fargen med naringsgulan all tmera 

 mot centrum av agget for att slutligen samlas kring diges- 

 tionskanalen. Vitellus formativus liksom embryonalvavna- 

 derna aro farglosa; hos Ablabesmyia nebulosa har jag dock 

 funnit en svag gul farg hos dem, och huvudkapseln hos 

 Cricotopus -arters embryoner blir mera eller mindre tyd- 

 ligt askgra. Hos en del arter antager chorion under ut- 

 vecklingens fortskridande, ifran att i borjan ha varit farg- 

 lost eller vitt (Ceratopogonince), en mer eller mindre kraitig 

 farg och bibehaller sin genomskinlighet eller bliver mer eller 

 mindre opakt. Oftast ar chorion genomskinligt och anda till 

 slutet fullkomligt farglost eller mycket svagt fargat. 



Foljande uppgifter om aggens farg galla agg under det 

 forsta dygnet; chorions farg har daremot bestamts forst 

 efter larvernas klackning. Aggen ha granskats i mikroskop 

 vid svag forstoring (X 60) och vanlig belysning. Aggen av 

 de morka C/iironomus-arterna aro bruna, brungula eller 

 kraftigt gula, medan aggen av de grona arterna aro av en 

 grasgron, svagt gul eller gulgron farg eller farglosa. Den 

 vackert grasgrona Ch. dux har guldgula agg, likasa den 

 ljusbruna Ch. tendens. Aggen av Ch. prasinatus aro redan 

 pa andra dygnet av en om fargen av olivolja paminnande 

 starkt gul farg, med trakten av digestionskanalens mitt in- 

 tensivt grasgront lysande. Ch. brevitibialis och Ch. albo- 

 fasciatus ha farglosa, glasklara agg. Da aggens farg om- 

 namnes av olika forfattare ar den vanligen brun eller brun- 

 aktig hos slaktet Chironomus. Van der Wulp uppger 

 dock (1877; 253) aggfargen hos Chironomus annularis som 

 ljusgron. Hos denna art har jag alltid funnit klarbruna eller 

 brungula agg. De morka arternas agg fa vanligen, sedda 

 med blotta ogat och mot mork bakgrund, en matt graaktig 

 skiftning, genom vilken naringsgulans farg lyser. De grona 

 arternas agg ater visa sig vid dylik granskning mjolkvita 

 med en svagare eller starkare skiftning av samma farg som 

 naringsgulan. Detta egendomliga gra- eller vitaktiga skim- 

 mer harleder sig, som jag tyckt mig finna, av en ytterst 

 fin skrovlighet av chorions yta, jamforbar med ytan av 





