144 Munsterhjelm, Om Chironomidernas agglaggning och aggrupper. 



i 



den transversala omkr. i L 1 och aggen sta ursprungligen i 



M _ 



en enkel och synnerligen jamn uppriitt rad. Aggen s form 

 ar av typ I; storlek 0.22—0.25 X O.os— O.09 mm; farg mot 

 morkt vit eller graaktig, i mikrosk. svagt grasgron eller 

 gulgron; antal 40—152. Utvecklingstiden var2' 2 — 4 1 / 2 dygn. 



■ • 



Aggskalet ar farglost. 



Honorna fangades i gras- och buskvegetationen pa stran- 

 der, angar och holmar fran slutet av juni till borjan av 

 augusti. Inga, Nyl. 



Tanytarsus tenuis, Meig. (PI. HI, fig. 65—79). Denna 



art visar en mycket stor omvaxling i sattet att avgiva aggen 

 och i kompositionen av agghoparna eller aggrupperna. Det 

 ar mojligt, att en del av de honor, som jag har raknat till 

 arten Tanyt. tenuis, aro varieteter av denna, event, nya arter. 

 Pa samma grunder, som jag redan i inledningen framfort. 

 kan jag dock annu icke avgora denna fraga. I det foljande 

 giver jag darfor blott en beskrivning av ifragavarande agg- 

 hopar och aggrupper. Jag betecknar de olika slagen a\ 

 dessa bildningar med bokstaverna A— D och framhaller som 

 gemensamma drag hos dem aggens farg, dimensioner och 



form. 



A. Alia aggen ligga spridda pa bottnen och glida ytterst 

 latt ur de vida slemholjena. Dessa undga en helt och hal- 

 let, om man ej insatter i provroret, dar honan ar, t. ex. et 

 tackglas, pa vilket aggen under agglaggningen kunna falla 

 och fastna, och sedan tager upp det forsiktigt. Man far da 

 se aggen ligga i vida, klockformiga vaggslem (fig. 78, 79). 

 vilkas arrkanter aro tjocka och vitt utsparrade (i den nedre 

 bilden i fig. 78 ar det vidoppna arret vant mot askadaren), 

 och i vilka det ovriga vaggslemmet ar tunt och mer eller 

 •mindre veckat. Ytslemmet syntes endast i en aggrupp 

 delar, vilka olika stora (2—55 agg) och skivformiga lago 

 pa bottnen och tydligen hade uppstatt av en tillfallighet : 

 aggen hade rakat falla sa nara varandra, att ytslemmet 

 flutit samman vid sitt uppsvallande (fig. 69, 70); arret vaf 

 aven har vidoppet (fig. 71). Detta ytslem var mycket lost- 



i 



