Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 47, N:o 2. 157 



till bildning av skenvaggslem. Sommen ar vidoppen och 

 Stfoljer noggrant aggraden, dess kanter aro annu ej av rik- 

 tig stodjetradsnatur, emedan de aro belagna jamforelsevis 

 perifert. Redan pa andra dygnet ar det omojligt att ur- 

 skilja aggraden, man ser blott en serie forstorda b&gar, agg- 

 rorsvaggen ar, dar den alls synes, slat, somkanterna ses 

 icke och aggen ligga utan nagon ordning (som i de ovan 

 beskrivna aggrupperna av Tanypus och Procladius) i ett ho- 

 mogent, lost och mycket klibbande slem. Aggen s form 

 ar av typ VI; storlek 0.36— 0.38 xO.n— O.is mm; farg mot 

 morkt vit med brun skiftning, i mikrosk. matt grabrun, pa 

 tredje dygnet kraftigt guldgul; antal 170—320. Utvecklings- 

 tiden var 3-3 7 2 dygn. Aggskalet ar graaktigt gult. 



Honorna fangades i grasvegetationen vid vattenforande 

 angsdiken i medlet av juli. Inga, Nyl. 



Ablabesmyia monilis, L. (PI. IV, fig. 15—17). Agg- 



gruppen ar ojamnt cylinder- eller klubbformig; 1.5— 2 X 

 4.5—5 mm. Ytslemmet ar mjukt, men icke klibbande, och 

 det bibehaller sig val. Man ser pa dess yta en spiralformigt 

 gaende fara, som begransar de, varje aggradsvindning mot- 

 svarande partierna av detsamma. Av aggrorets vagg sy- 

 nes, ehuru otydligt, endast den utatvanda sidan. Stodje- 

 tradarna (event, sommen) aro osynliga. Aggraden loper 

 °^tast i synnerligen regelbundna spiralvindningar, men gor 

 ibland i slutet 1—2 hastskoformigt hoger-vansterlopande 

 bukter eller fa alldeles oregelbundna slingor. Fastestran- 

 gen ar kort och utan centralband, eller ock fattas den. 

 Aggen s form ar av typ VI; storlek O.29— O.31 X O.09 mm; 



far 



aktigt 



gare eller kraftigare klargul; antal 173—343. Utvecklings- 

 tj den var 3—3 % dygn. Aggskalet ar farglost. 



Honorna fangades i Ijungvegetationen pa berg med gles 

 sk °g, pa stranden och pa skar i slutet av juli och i augusti. 

 If iga och Tvarminne, Nyl. samt Saaksmaki, Tavastl. 



.. Ablabesmyia phatta, Egger. (PI. IV, fig. 18—21). 



A ggruppen ar tradformig, vanligen sa bojd, att den har 



