162 



träffas beror väl i någon mån på, att de om dagen hålla sig 

 dolda i skuggiga gropar och jordskref och framkomma först 

 vid solnedgången, då man stundom träffar dem dansande 

 upp och ned i luften i klart väder. Genom sin habitus och 

 de borstformiga antennerna påminna de mycket om arterna 

 af slägtet Trichocera. I universitetets samlingar funnos äf- 

 ven två hithörande arter bestämda såsom Trichocera-B.TieT- 

 I Finland äro sex arter af slägtet Dixa funna, sålunda 

 flere än i de flesta andra länder. Detta relativt höga art- 

 antal beror på att den högre norden eger ett par för den- 

 samma egendomhga, hittills okända arter, 



1. Dixa apriliua Meig. 



M e ig., Eur. zweifl. Ins. I, 218. — Mac q., Hist. nat. 

 Dipt. I, 116. — Zett., Dipt. Scand. X, 4049. — Sch in., Faun. 

 Austr. II, 612. — B. cesfÅvalis Meig. et Mac q. 11. cc. - 

 v. d. Wulp, Dipt. Neerl. I, 342. 



Funnen i Esbo hage d. 7 juh 1866 af Palmen samt 

 i Mäntsälä; ett exemplar utan närmare lokaluppgift finnes äf- 

 ven i universitetets finska samlingar. — Utbredd öfver norra 

 och mellersta Europa. 



2. Dixa serotina Wied. 



Wied. in Meig., Eur. zweifl. Ins. I, 217. 



Denna vackra och högst sällsynta art är funnen vid 

 Svir af J. Sahlberg. En äfven af Wie dem ann beskrif- 

 ven varietet med enfärgad bakkropp och vingarna med en 

 knapt märkbar skuggning vid främre tvärnerven och femte 

 längdnervens basalhälft är funnen vid Mukkavuoma i Enon- 

 tekis lappmark af Palmen d. 17 aug. 1867 i björkregio- 

 nen. — Arten beskrefs förj mer än sjuttio år sedan från 

 trakten af Berlin, men hade sedan dess ingenstädes åter- 

 funnits. 



3. Dixa maculata Meig. 



Meig., Eur. zweifl. Ins. I, 2U\ — Mac q., Hist. nat. 

 Dipt. I, 117. — Zett.. Dipt. Scand. X, 4050. — Schin., 

 Faun. Austr. II, 642. — D. nebulösa Meig., hbr. cit. VI, 293. 



