223 



Den förra består deruti att alla medlemmarne af Kola- 

 expeditionen välbehållna återkommo från sin mödosamma 

 och någon gång farliga färd, samt att de till större delen 

 lyckats förverkliga sin föresätta reseplan; att de icke i allt 

 hade önskad framgång beror dock ej på någon uraktlåten- 

 het från deras sida, utan på naturhinder, dem ingen mensk- 

 1ig makt kunnat undanrödja eller förekomma. För att ut- 

 trycka sin glädje öfver att åter i sin brödrakrets få helsa 

 resandena friska och arbetskraftiga såsom förut, höll Säll- 

 skapets öfriga medlemmar för dem en enkel koUation, hvars 

 intryck nog länge skall fortlefva såväl i värdarnes som i he- 

 dersgästernas minne. Att de under resan inhöstade samlin- 

 garna ej ännu hunnit sofras och vederbörligen bearbetas 

 ligger i öppen dag, då alla deltagarne haft mångahanda 

 andra värf att till först taga vara på. I afsigt att göra all- 

 mänheten åtminstone ytligt underkunnig om resans resulta- 

 ter, anordnade expeditionen en utställning af sådana före- 

 mål, som kunde vara lättfattligare eller af mera omfat- 

 tande intresse, hvilken utställning i sanning gjorde insam- 

 larne och utställarene all heder oeh derför äfven kunde glädja 

 sig åt rätt talrika besök. 



Den senare, den mörka punkten är utgången vid snart 

 slutande landtdag af frågan om fördelningen af medel från 

 Längmanska donationsfonden. Under senaste triennium åt- 

 njöt Sällskapet från nämda fond ett årligt understöd af 

 2,000 fmk och hade hoppats att fortsättningsvis bibehål- 

 las dervid, hvilken förhoppning dock olyckligtvis slog fel. 

 Jag säger > olyckligtvis * , och det med full rätt, ty Sällskapet 

 har åtagit sig tryckning af flera för den inhemska natur- 

 forskningen vigtiga afhandlingar, hvilka komma att kräfva 

 stor penningeuppoffring, såsom t. ex. herr Hj. Hjelts omfat- 

 tande verk öfver de finska kärlväxternas utbredning, det 

 der ensamt för sig torde fordra en utgift af minst 4,000 fmk 

 och hvars tryckning redan är påbörjad samt icke kan af- 

 brytas. Enda botemedlen för den förlägenhet, i hvilken Säll- 

 skapet utan någon egen förskyllan nu kommit, äro: att un- 

 der några år framåt alla inlemnade skrifter strängare än 



