Om de i Finland förek. form. af Juncus articiilatus L. 49 



har sedan följts af Willdenow i Species plantarum, edit. IV, 

 och efter honom af nästan alla följande som citera eller an- 

 vända Linnés namn sylvaticiis. 



Namnet aquaticus har, liksom articulatus, användts för 

 att beteckna J. lampocarpus Ehrh. eller dess i vatten ned- 

 llggande eller flytande form. Om detta gäller dock detsamma 

 som om articulatus och sylvaticiis, eller att Linné dermed 

 betecknat en Juncus med trubbiga kalkfjäll. Då han ingen- 

 ting nämnt om stammens rigtning, huruvida den är upprat 

 eller uppstigande, men deremot enligt Systema plantarum 

 II, enligt uppgift af Roth i Tentamen Floras Germanicae, 

 knippet är enkelt grenigt („panicula semel ramosa"), torde 

 man kunna antaga, att med J. aquaticus L. afsetts var. 

 alpinus (Vill.) af J. fusco-ater Schreb., hos hvilken bla- 

 den ju äro något litet hoptryckta och knippet föga sam- 

 mansatt. Sannolikheten af denna uppfattning bestyrkes yt- 

 terligare deraf att Linné uppgifver sin J. articulatus („Gra- 

 men junceum, folio artlculato,^ aquaticum, och „Grannen jun - 

 eeum articulatum imlustre humile") förekomma ,,passim" i 

 Lapplands skogar, hvarest såsom kändt J. alphms Vill. är 

 den allmänna formen af ifrågavarande Junci. 



Först Roth i Tentamen, Florae Germanicae, 1788 och 

 1789, införde för sin aquaticus bestämningen „culmo decum^ 

 bente", och Willdenow i Species plantarum, edit, IV, 1799, 

 för articulatus jemte var. alpinus Vill. „culmo adscoidente", 

 samt båda för J. sylvaticiis „culmo erecto", hvarjemte de för 

 den sednare uttryckligen framhålla „foliolis calycinis arista- 

 tis" eller „acutissimis". Beträffande kalkfjällen hos aquaticus 

 citerar Roth endast Linnés „petalis obtusis", hvaremot Will- 

 denow ang. articulatus något litet modifierar Linnés äfven 

 af honom citerade diagnos, i det han uttrycker sig „foliolis 

 calycinis aequalihus, obtusiusculis" . 



Utom ofvan nämnda aquaticus och sylvaticiis Syst. Nat., 

 edit. XII, hvilka redan uti hans tidigare arbeten, såsom Spe- 

 cies plantarum, finnas antydda, anför Linné i dessa ännu 

 „Junci foliosi, foliis per siccitatem nodosis", hvarmed sanno- 

 likt afses former af J. fuscoater Schreb. (J. alpinus Vill.). 



4 



