52 M. Brenner. 



gröfre, starkt hoptryckta, tydligt ledade blad, ofta utstående 

 knippegrenar och något utstående frukter synes den sednare 

 visserligen påminna om lampocarpus Ehrh., men är dock på 

 grund af sina kölade bladslidor, nedtill rännformiga blad, 

 vanhgen nästan uppräta eller litet utstående knippegrenar, 

 kalkfjällens beskaffenhet och fröens form tydligen närmast 

 beslägtad med J. fusco-ater Schreb., till hvilken den här fö- 

 res som en underart med namnet arth-oplujUns. 



Den till J. lampocarpus Ehrh. hörande varieteten åter, 

 här benämnd cnspidatus, utmärker sig genom utdraget spet- 

 siga kalkfjäll och jemnt tillspetsad kapsel, samt har hos oss 

 förvexlats med J. aciitiflorus Ehrh., från hvilken den skiljer 

 sig genom hoptryckta blad, hka långa, icke utböjda, hvitt 

 hinnkantade kalkfjäll och bredt äggrunda frön. 



Såsom af föregående utläggning framgår, har allt sedan 

 Linnés tid kalkfjällens form spelat en stor roll vid särskil- 

 jandet af de olika formerna af J. articulatus L., om man 

 ock vid tillämpningen ofta låtit spetsiga fjäll få gå och gälla 

 för trubbiga. Såsom vidare kändt är, uppgifves vanligen 

 kalkfjällen hos J. lampocarpus vara olikformiga, nemligen 

 de inre trubbiga och de yttre spetsiga, hos J. fusco-ater (al- 

 pinus) åter likformiga, d. v. s. alla trubbiga, om ock de yttre 

 med en kort framstående udd. Vid ett ythgt betraktande af 

 den yttre formen synes också saken förhålla sig sålunda, 

 men undersöker man fjällen närmare, finner man redan med 

 loupens tillhjelp, och ännu tydligare om man begagnar mik- 

 roskop, att det egentliga fjället, d. v, s. den örtartade delen 

 deraf, hos lampjocarpus är spetsigt, ehuru den hvita, jemn- 

 breda hinnkanten ofta på de inre fjällen öfverskjuter spetsen, 

 så att hela fjället får ett trubbigt utseende, hvaremot de 

 yttre och inre fjällen hos fusco-ater (alpinus) till sin örtar- 

 tade del äro tydligt ohkformiga, de inre vanligen trubbiga 

 och de yttre spetsiga, delvis i följd af medelnervens upphö- 

 rande under spetsen hos de förra och utskjutande hos de 

 sednare. Hvardera erhålla genom en mot spetsen bredare 

 hinnkant utseendet af att vara trubbiga. Vid en starkare 

 förstoring finner man att den täta, af smala jemnlöpande cel- 



