58 M. Brenner. 



pio. Liksom af fiisco-ater anträffas äfven af Jampocarpns den 

 monströsa f. rivipä ra. 



*J. acutiflorus Ehrh., J. syhaticus Auct., non L. 



Strån höga, uppräta; bJad otydligt hoptryckta eller 

 nästan trinda, tydligt ledade; knippe mycket sammansatt, 

 med korta, uppräta — något utstående grenar och små 

 bruna blomhufvud; kalkfjäll sylspetsade, otydligt hinnkantade, 

 de inre slutligen litet längre och i spetsen utböjda; frukt 

 jemnt tillspetsad med spröt; frön, enligt E. Wahlen i Bot. 

 Not., smala, aflångt lancettlika med afsmalnande bas, vax- 

 gula med bruna spetsar. 



Till habitus och de små blomhufvudena något olik 

 lampocarpns, men genom karaktärer svår att särskilja, isyn- 

 nerhet som ung. Dess medborgarerätt i Finland, ehuru af 

 gammal häfd, är mycket osäker och grundar sig, åtminstone 

 delvis, på förvexling med uppräta, högväxta exemplar af J. 

 lampocarpus var. ruspidcttus. Af de i Universitetets samlin- 

 gar med namnet acutifionts (si/lvaticns Reich.) betecknade 

 exemplaren kunna endast två från Sund socken på Åland 

 möjligen höra hit, men äro, såsom pressade och mycket 

 unga, svåra att med säkerhet bestämma. Fjällens form och 

 hinnkant samt de korta knippegrenarna tala dock för acuti- 

 ßorus. I alla fall är dess ytterligare efterforskning hos oss 

 af nöden, isynnerhet som det här gäller att bestämma grän- 

 sen för dess utbredning mot norr och öster. 



Hvad slutligen .7. ohtusiflorus Ehrh. (sijlvaticus L.) be- 

 träffar, når den, som kändt, sin nordgräns redan i södra 

 Sverige och hör sålunda ej till området för denna uppsats. 



