(Meddelanden af Societas pro Fauna et Flora tennica, 16; 1889). 



Om en ny Taraxacuin. 



Af 

 A. Osw. Kihlman. 



(Anmäldt d. 2 Mars 1889). 



Under en exkursion vid ijellsjön Siejtjaiir i ryska Lapp- 

 marken i slutet af Juli 1887 besökte jag en af de söder om 

 sjön belägna dalklyftorna, hvilken genomdrages af den lilla 

 bäcken Kalt-uaj. Dalgångens vida mynning, bevuxen med 

 frodig granskog, är temligen jemn och något sumpig. Inom 

 kort höjer sig likväl terrängen, och samtidigt aftager afstån- 

 det mellan de branta fjellväggarne till höger och venster. 

 Dalen slutar blindt med en trång, mot norr brant stupande 

 sluttning; denna täckes af ett hela sommaren igenom qvar- 

 liggande ansenligt snöfält, hvars öfre kant ligger tätt under 

 den öfversta jemna fj eliplatån. På fuktiga afsatser i närhe- 

 ten af snöfältet växte sparsamt en Taraxaciim-iorm, hvilken 

 genom sin spädhet och de mörkbruna frukterna framstod 

 skarpt skild från den nere vid sjöstränderna vanliga T. of- 

 ßcinale. 



Vid en senare verkstäld jemförelse har denna form 

 visat sig närmast öfverensstämma med den arktiska Tara- 

 xacum phymatocarpum Vahl, utan att dock kunna identifieras 

 med de exemplar eller afbildningar af denna senare, som 

 jag varit i tillfälle att se. Prof. J. Lange i Kjobenhavn, 

 Il vilken jag meddelat exemplar, har, under bekräftande af 

 min uppfattning af mitt fynd, förklarat detsamma tillhöra 

 en förut obeskrifven art. En kort beskrifning af denna art 

 torde här vara på sin plats. 



