70 A. üsw. Kililmau. 



honaxet, hvars alla axfjäll äro väl utvecklade, sitta vanligen 

 2 — 3 starkt reducerade blommor och ofvanför dessa de utri- 

 culi, som äro bäst utvecklade, hvarefter iakttages en jemnt 

 fortgående reduktion af honorganct i riktning mot småaxets 

 spets. De största utriculi nära axets bas ega långt utskju- 

 tande, till utseendet normala märken. Deras fröknopp har 

 integument af normalt utseende, men, åtminstone i de af 

 mig undersökta fallen, ingen utvecklad embryosäck. Högre 

 upp äro utriculi vanligen slutna med hopvuxen, hård, brosk- 

 artad mynning; derinnanför ses de långa, S-formigt böjda 

 märkena. Längre mot spetsen reduceras märken och frukt - 

 gömmen alltmer: det ena märket försvinner, det andra för- 

 krymper och är snart kort och rakt; senare är hela frukt- 

 ämnet reduceradt till en obetydlig papill och slutligen, i flerc 

 ax, men ej alltid, alldeles försvunnet. Reduktionen af utri- 

 culi håller ej jemna steg med fruktämnets tillbakagående; 

 väl utvecklade utriculi anträffas merendels ännu i axets spets, 

 och de största utriculi innesluta ofta ytterligt reducerade 

 fruktämnen; ej sällan äro axets alla fruktgömmcn i myn- 

 ningen hopvuxna. Å andra sidan ses ofta axsamlingar, hvil- 

 kas flesta blommor hafva långa, väl utvecklade märken, men 

 hvilkas utriculi det cnktadt äro helt små och outvecklade. 

 Deras märken förtorka i det stadium, der befruktningen nor- 

 malt skulle försiggå, och småaxen förblifva då, ehuru redan 

 gula och torra, smala och tunna liksom i knoppstadiet. 



Alla dessa variationer beträffande de fruktifikativa de- 

 larnes utbildning fördela sig ej på skilda stånd, utan åter- 

 finnas ofta, om också ej alltid på samma tufva. 



Denna nästan fullständiga sterilitet, i förening med en 

 ojemn och abnorm utbildning af sexualorganen, gifva redan 

 anledning att i Carex helvola auctt. fenn. förmoda en form af 

 hybridärt ursprung. I sjelfva verket intager densamma en 

 fullkomligt intermediär ställning mellan C. norvegica och C 

 ccmescens. Det är lätt att öfvertyga sig om riktigheten häraf 

 beträffande växtsättet, som är betydligt lösare än hos C. ca- 

 nescens, men fastare än hos C. norvegica, beträffande de ste- 

 rila blad.skottens längd och riktning, stjelkens kantighet, blad- 



