Meddel. af Societas pro Fauna et Flora Fennica 16: 1889. 



Om några Taraxacum-former. 



Af 

 M. Brenner. 



(Medel 7 JDecemb. 1889). 



Såsom bekant hänföras de i Skandinavien och Finland 

 förekommande formerna af Taraxacum officinale (Web.) till 

 tre hufvudformer, nämligen den egentliga officinale eller ge- 

 nuinum Koch, corniculatum (Kit.) och palustre (Ehrh.). Så- 

 som kännetecknande för den först nämnda anföres vanligen 

 dess större växt samt aflånga, slakt nedböjda ytterholkfjäll, 

 för corniculatum åter dess mindre växt, utstående ytterholk- 

 fjäll och närvaron af en hornlik tand eller knöl under holk- 

 fjällens spets, samt för palustre de något köttiga, smala bla- 

 den och äggrunda, tilltryckta ytterholkfjällen. 



Att härvid stor vigt lagts på den olika storleken, äf- 

 vensom på ytterholkfjällens rigtning och knöltanden under 

 holkfjällens spets, framgår deraf att småväxta exemplar af 

 genuinum stundom hänförts till corniculatum, isynnerhet om 

 de derjemte varit försedda med knöltand på holkfjällcn, å 

 andra sidan åter exemplar af den s. k. corniculatum, hvilka 

 sakjia den i fråga varande knöltanden, ansetts bilda öfver- 

 gång till genuinum. 



I hvartdera fallet äro dock misstagen uppenbara. Ehuru 

 visserligen typiskt storväxt, förekommer dock genuinum på 

 magrare jordmån ganska ofta under en mycket småväxt 

 fåbladig form med långa och smala, utstående, nedböjda 

 eller till korgskaftet tryckta ytterholkfjäll, stundom liksom 



