Om några Taraxacum-former. 113 



ß ixdnlnm, vanligen storväxt, mörkgrön och hårig — 

 n. glatt, med höggula blomster; ytterholkfjällen korta, 'Ag^- 

 rundt jämnbreda, breda, trubbiga, raka eller svagt böjda, 

 vågrätt utstående — uppräta; märket vanligen dunkelt; f. 

 ceratophora (Led.), (var. horeaUs Hjelt, Medd. Soc pro F. & 

 Fl. Fenn. XII p. 133), holkfjällen med en stor hornlik tand 

 under spetsen; f. minor, småväxt. 



Y uncinatum, vanligen späd och mörkgrön, med tunna 

 blad och medelstora eller små, mörkare eller ljusare gula 

 blomkorgar; ytterholkfjällen smala, jämnt afsmalnande, spet- 

 siga, utstående eller båglikt nedböjda; f. gibherosa, holkfjällen 

 med knöl under spetsen; f. pygnuea, liten och småväxt. 



De två först nämnda formerna förekomma allmänt öf- 

 ver hela landet, af patiilum dock hufvudsakligen den horn- 

 lösa eller med en liten knöl försedda formen. F. ceratophora 

 uppgifves i Nyman, Conspectus, från Rossia arctica, enhgt 

 Fellman Pl. aret. 141 (Keret vid Hvita hafvet), hvarjämte 

 exemplar insamlats i Kolari vid Muonio elf; äfven vid Hel- 

 singfors och i Kyrkslätt i Nyland hafva exemplar med gan- 

 ska utvecklad horntand anträffats. Af tmcinatmn äro hittills 

 exemplar insamlade från de södra delarna af landet. 



Genom sina öfverhufvudtaget jämnbreda, trubbiga, eller 

 jämnt afsmalnande, spetsiga ytterholkfjäll, utan märkbar 

 hinnkant och af samma konsistens som de egentliga holk- 

 fjällen, afviker denna art i alla dess former från den förut 

 nämnda Icevigatimi, hvarjämte dess orent eller dunkelgula 

 skalfrukter vanligen endast med penselns halfva längd öfver- 

 skjuta holkfjällen. Liksom hos öfriga Taraxacum-iovmQV 

 tiiiväxa blomsterskaften starkt efter blomningen, t, o. m 

 under det de pressas, deras längd i förhållande till bladen 

 blir dock ej så stor som hos den sist nämnda; blomkor- 

 garna, hvilka hos Icevigatum i allmänhet äro tätblommiga 

 och konvexa, äro hos officincde än tätblommiga och kuUriga, 

 med korta randblommor, än glesare blommiga och plattare 

 med längre randblommor. 



På lokaler, där båda arterna förekomma i hvarandras 

 sällskap, såsom på berg, i bergskrefvor och på torr gräs- 



