Anteckningar om växtligbeten i södra Karelen. 119 



riktning synnerligen tydligt uti Hytinlaks, där omkring 20 

 meter höga bergsträckningar löpa fram på begge sidor om 

 den långa, smala Hytinlaks viken. 



Jämte nyss omtalade bergsträckningar och åsbildningar 

 bidraga väldiga flyttblock och stundom stora samlingar af 

 rullsten (anträffas isynnerhet allmänt i Räisälä och Kaukola) 

 till en större omvexling i traktens yttre fysiognomi. 



Hvad den här betintliga bergarten beträffar, utgöres den 

 hufvudsakligast af gneis och gneisgranit ^). Anmärknings- 

 värdt är att den i södra Finland så utbredda rapakivigra- 

 niten med ens upphör på vestra stranden af Wuoksen, så 

 att man förgäfves får söka denna karakteristiska bergart 

 inom i fråga varande gebit. I sammanhang härmed kan 

 förtjena omnämnas, att någon myrmalm mig veterligen icke 

 förekommer i området i sjöarna österom Wuoksen. I Wuok- 

 sen på Kuparsaari i S:t Andreas förekommer dock denna 

 jernmalm, men då rapakivigränsen just går längs denna ve- 

 stra strand af nämnde flod, strider förekomsten af denna 

 malm icke mot det inbördes samband, som torde finnas mel- 

 lan rapakiviformationen och riklig tillgång på sjömalm ^). 

 På nyss anförda Kuparsaari halfö finnes äfven kalksten, 

 ehuru kalk under flere år numera icke blifvit bränd därstä- 

 des, då tillgången icke varit tillräcklig. 



Bland sjöarna och öfriga vattendrag äro lörutom La- 

 doga och Wuoksen de anmärkningsvärdaste: Mertjärvi, Py- 

 täräjärvi och Jääskjärvi, trenne nästan i ring hggande större 

 sjöar, hvilka genom Kasila eller Hyppälä å hafva sitt utlopp 

 i Wuoksen nära Jääskis kyrka. Följande riktningen härifrån 

 österut möter man det största vattensystemet i Helisevän- 

 joki, som genom de tre smala sjöarna Kirvunjärvi, Torajärvi^) 

 och Juoksenjärvi utefter den vackra Hanhiala fors störtar sig 

 i Helisevän] ärvi. Ej långt från sist anförda åmynning hafva 



^) Jfr. F. J. Wiik, Ö f verblich af södra Finlands geologi, %\å.2oQ. 



2) Sjön har erhållit sitt namn i följtl af de strider, hvilka i tiden 

 här utkämpats. Riksgränsen har gått längs denna sjö, och vid norra 

 ändan af densamma j^åminner ännu en gammal riksgränssten om de ti- 

 der, som varit. 



