120 Johu Linden. 



äfven Korsjärvi och Kuismalanjärvi sitt utlopp i nämnde sjö, 

 som efter upprepade slingringar aflemnar sitt vatten i Wuok- 

 sens här öfverallt inträngande vikar. Det fjärde större vat- 

 tenförloppet möter man i Kaukola, där en del genom Sep- 

 päisjärvi och Miinajoki utfaller i Wuoksen vid Tervola och 

 en annan del af en i sitt öfre lopp Ilmes-joki benämnd å 

 genom Kortesalmi sjöar vid Järvenpää förmedlas till Riihi- 

 lahdenselkä, en stor vik af Wuoksen. Slutligen återstår att 

 omnämna Hiitolanjoki, som genom Veijalanjärvi och Asilan- 

 joki mynnar i Ladoga. Detta vattendrag utgör tillika om- 

 rådets gräns mot NO. — En själlfallen sak är, att vatten- 

 dragen löpa i samma NW — SO eller NNW — SSO-liga rikt- 

 ning som bergsträckningarna. 



Utom ofvananförda i och för sig ingalunda stora och 

 anmärkningsvärda vattendrag finnes en mängd mindre sjöar, 

 träsk och bäckar spridda öfver hela området. 



De dels långgrunda dels mer eller mindre brant stu- 

 pande stränderna kunna vara sandiga, steniga, leriga eller 

 dyiga. Wuoksens stränder visa alla dessa yttre olikheter. 

 Stupande lerbranter (rikligt bevuxna med Tussilago) känne- 

 teckna merendels dess öfre smalare, på starka forsar rika 

 förlopp. Nära S:t Andrese kyrka uppträda mäktiga grof- 

 sandslager jämte leran, som är förherskande i flodens talrika 

 grunda vikar (ymnig Phragmites). Wuoksen, som här bör- 

 jat vidga sig för att snart förete bilden af en flere kilome- 

 ter vid sjö, visar under fortgången af sitt lopp stränderna 

 än såsom vidsträckta friska ängar eller låglända löfskogar i 

 Kaskisenkylä och Sintola än som stora sterila sandfält vid 

 Oravankytö, än är flodbädden åter såsom i Räisälä begrän- 

 sad af väldiga rullstensvallar, ännu i dag kännetecknande 

 smärre forsar t. ex. Tiurinkoski och Tuulankoski. I Kaukola 

 omkring tjugo kilometer före sitt utlopp i Ladoga sväller 

 Wuoksen åter till, och dess yta är besådd med en mängd 

 i sällsynt vacker och rik löfskrud smyckade holmar. Dess 

 stränder äro här än steniga, bergiga och branta och då be- 

 vuxna merendels med tall, än långgrunda och då bekransade 

 med frodiga löfskogar. 



