Anteckningar om växtligheten i södra Karelen. 121 



Ladogas nordvestra strand, som till en del begränsar 

 området, reser sig tämligen brant öfver den vidsträckta in- 

 sjöns yta. De redan nära Rami i Kaukola ansenligt höga 

 klippiga stränderna stupa ofta lodrätt i sjön, endast ställvis 

 på någon sandig mindre strandsträcka erbjudande hemvist 

 åt en sparsam strandvegetation, eller i någon djupare vik 

 med långgrunda stränder teende en egen anblick genom 

 den rika förekomsten af Glyceria aqvatica. Vid Hiitolanjokis 

 utflöde i Veijalanjärvi höja sig bergen redan 60 meter öfver 

 nämnde sjös yta, men längre norrut närmare Kronoborg 

 blifva de betydligt högre och erhålla genom sina kala, grön- 

 bruna sluttningar den egendomliga prägel, som gör denna 

 strandsträcka af Ladoga Karelen så karakteristisk. 



Såsom ofvan blifvit nämndt, äro stränderna till sin be- 

 skaffenhet mycket olika. Samma sjö kan på en sträcka hafva 

 långsträckta och sluttande, på en annan branta och höga 

 stränder, medan grunden är stenig, sandig eller lerig, allt 

 beroende på den omgifvande terrängens olika beskaffenhet. 

 Om sjöar hafva uteslutande privilegium på att hafva oför- 

 sumpade stränder, måste till dem äfven hänföras den tämli- 

 gen stora Kunnustainen (i Kirvus), som med sitt mörka vat- 

 ten påminner om de i området talrikt förekommande träsken, 

 hvilka äro säkrast karakteriserade genom sin dybotten och 

 sina ofta till hela stranden utsträckta, försumpade omgifnin- 

 gar. Dessa sistnämnda utgöras vanligen af våta, svällande 

 Sphagnummattor, där knappt andra växter trifvas än några 

 smärre risväxter och Eriojjhorum strån. Dock uppträder äf- 

 ven gungfly och vegetationen blir något hvad arter be- 

 träffar rikare, men bibehåller den för försumpade marker 

 egendomliga, jämförelsevis konstanta prägeln. Så kan t. ex. 

 omnämnas att nästan alla iakttagna gungflyn vid vatten- 

 randen afslutades af frodiga bestånd af Carex teretiuscula. 



Ofvergångar mellan träsk och sjöar saknas icke. Som 

 exempel på ett sådant förhållande kan framhållas Mutkalampi 

 i Jääskis, som i sin norra hälft är ett typiskt träsk med för- 

 sumpade, af flackmosse kantade stränder med åtföljande ka- 

 rakteristisk vegetation, medan stränderna i dess södra ända 



