Lepidopterologiska iakttagelser. 59 



björk här och där i modälderna. En verst söderut vidtaga 

 de öppna myrar och flackmossar som, äfven de uppfyllda af 

 talrika vattensamlingar samt afbrutna af skogiga mohol- 

 mar och uddar, sträcka sig ända bortom jernvägsbanken. 

 Trakten visade sig således ganska lämplig för omfattande 

 entomologiska undersökningar. Tallmoarne voro ställvis öf- 

 versållade med en mängd stubbar och toppar efter tidigare 

 skedd timmerafverkning, I synnerhet var detta fallet på de 

 nakna förbrända marker, som sträckte sig mer österut från 

 byn flere verst i en fortsättning och för koleopterologer er- 

 bjödo en stor rikedom sällsyntare fynd (C}j>?o cerawloides L., 

 många Elaterider, Calojnis serraticornis L. m. fl.) 



Att egenthga skogsängar eller hagmarker här saknades 

 betydde föga, då de på sådana lokaler förekommande fläril- 

 arters flygtid ännu ej inträdt. Deremot infångades här af 

 de tidiga Noctna arter, som uppträda samtidigt med blom- 

 ningen af vide och sälg, hvaraf enstaka buskar växte närmare 

 sjöstranden {Tcemocampa (jothica L., fjotlikina H. S., incerta 

 Hufn. och opima Hb., Pachnobia rubricosa S. V. samt Pa- 

 nolis piniperda Panz). Denna sistnämnda art, hvars larv ge- 

 nom sin talrikhet ofta visat sig skadlig för barrskogarne i 

 sydhga länder, torde dock sällan hos oss blifvit funnen i 

 större antal samtidigt; åtminstone har jag själf under redan 

 ett helt decennium i ohka trakter af landet gjorda exkursio- 

 ner ej funnit mer än 2 stycken exemplar af imago. Så myc- 

 ket mer öfverraskades jag af fjärilens ganska talrika före- 

 komst härstädes. I stor myckenhet påträffades den om da- 

 gen sittande på Cassandra och Andromeda-^i]Q[\i^v utmed myr- 

 laggarne tätt invid skogsbr\iiet. 



Utom de första snygga exemplaren af Argynms Freija 

 Thbg. flög äfven på ofvannämnda lokaler den sällsynta och 

 svåråtkomliga mätarn Fidonia carbonarkt L. i större antal. 

 Oaktadt den starka värmen på dagen voro dock de flesta 

 aftnar och nätter ännu ganska kyliga till stort förfång för 

 nattfjärilfångst med i honung doppade, på trädgrenar upp- 

 hängda äpplebitar enligt redan länge af nordiska samlare 

 praktiserad metod. Sjöarne hade dock redan afkastat sitt 



