I>e skandinaviskt-finska Acanthia-(Salcla-)arterna. 157 



arter lika typiska sammetssvarta fläckarna (se ofvan). Till 

 denna art torde böra föras J. S a hl berg s A. saltator ia \m\ 

 apicaUs (enligt ett typexemplar). 



Mer än hos någon annan hithörande art varierar täck- 

 vingarnes färg hos 



A. pallipes Fabr. Denna är tämligen bredt aflångt oval, 

 de två sista antennlederna lika långa, täckvingarna isynner- 

 het hos de mörka varieteterna tydligt svart oljeglänsande. 

 Den mörkast färgade varieteten är Z?(c#nosa Westh., hvilken 

 onekligen hör hit redan på grund af tibiernas teckning; co- 

 rii sidorand är hos denna helt svart, sidofältet bakom mid- 

 ien försedt med två smutegula efter hvarandra stälda dropp - 

 iläckar, öfriga teckningar mer eller mindre otydliga. Den 

 typiska varieteten åter utgöres af ocellata Costa, hvilken 

 har corii sidorand försedd med de sedvanliga strecken, öf- 

 riga teckningar äfven något påminnande om dem hos saita- 

 toria^ men smutsigt hvita och mindre skarpt begränsade, 

 ofta äro de starkt utvidgade och visa stor tendens att sam- 

 manflyta; detta eger äfven rum hos var. confluens mihi, 

 som har clavi spets, ett bredt tvärband öfver framdelen af 

 eorium räckande ända till clavi sutur och där nedåt utdra- 

 get ända till dennas spets samt en stor tvärfläck vid spet- 

 sen hvita ; längst gången är denna variationstendens hos 

 var. dimidiata Curt. med dess förutom vid basen och in- 

 randen mer eller mindre rent hvita eller smutsigt hvitgula 

 eorium. Denna sistnämnda färgteckning är den typiska hos 



A. pilosella Thoms., som skiljes från föregående genom 

 de utstående håren på andra antennleden samt den uppstående 

 svartbruna ludden på hufvud, thorax, skutell och täckvin- 

 garnes inre del. Möjligen kunde denna anses vara, såsom 

 Puton menar, blott en hårigare variotät af föregående, men 

 jag har funnit att dess fjärde antennled är något längre än 

 tredje, hvilket ej är fallet hos pallipes. 



De mörkare tecknade varieteterna af 



A. arenicola Scholtz äro lätta nog att skilja från båda 

 föregående arter genom de matta täckvingarna med det 

 breda hvita tvärbandet öfver främre delen af eorium; äfven 



