176 J- i^- Rosberg. 



vattendragen. Men ännu en lång ticl framåt torde deras 

 existens hafva varit osäker, beroende af stark köld med åt- 

 följande bottenfrysning i de grundare bäckenen samt tillfäl- 

 liga oscillationer hos isranden. Då isranden en längre tid 

 under sitt tillbakaryckande stått i en flack båge från Koita- 

 järvi till Kierettijärvi, blefvo de österut befintliga vatten- 

 dragen med all säkerhet mycket tidigare fyllda med fisk, än 

 de vatten, som ligga innanför denna antagna isgräns. Ehuru 

 Salmo alpinus och Osmerus eperlanus hufvudsakligen före- 

 komma innanför denna isgräns och Leudscus grislagine utom 

 densamma, kan man dock icke däraf sluta till att dessa 

 ändmoränbildningar numera i någon mån utöfva direkt infly- 

 tande på fiskarnas utbredning. Indirekt kan den dock tolkas 

 hafva bidragit till en sådan fördelning, enär lera har aflag- 

 rats i de yttre sjöbäckenen, medan de inres botten till stor 

 del är täckt af grus och sand. Lerbottnen äro gynsammare 

 för uppkomsten af de alger och equiseter ^), hvaraf stammen 

 till stor del lefver, medan de crustaceer, som bilda en huf- 

 vudbeståndsdel i rödingens och äfven i norsens föda, torde 

 hafva sitt rätta hemvist i de klara sjöarne innanför morä- 

 nen. Norsens och rödingens utbredningsområde samman- 

 faller för öfrigt med platserna för sikens rikligaste förekomst, 

 hvilket kunde hafva en orsak däri, att sikyngel utgör en af 

 större röding ^) och nors omtyckt föda. Dessutom är norsen, 

 såsom en migratorisk fisk, icke bunden vid vissa vattendrag, 

 utan kan efter behof välja sina lekplatser. 



För fiskarnas vertikala utbredning är jag ännu icke i 

 tiUiälle att meddela bestämda sifferuppgifter. Så mycket må 

 dock antydas, att i norra delen af området, i likhet med för- 

 hållandet i finska Lappmarken, salmoniderna gå högst. Så- 

 lunda finner man i ett litet träsk, Kivakkalampi, uppe på 

 krönet af Kivakkavaara „pientä lohta", hvilket icke kan vara 

 annat än Salmo exiox v. fario, enär bestämdt förnekades att 

 det skulle vara S. alpinus. Kivakkavaara säges i höjd icke 



^) W. Lilljeborg. Sveriges och Norges fiskar. 3:dje delen. Upsala 

 1891, pag. 206. 



') Filip Trybom. Iakttagelser om fisket i Ume-lappmarker. Nord. 

 Åarsskrift for Fiskeri, 1883, pag. 301. 



