184 J- E' Rosberg. 



Thymallus vulgaris förekommer tämligen sparsamt i 

 de söclra stråtarna, med undantag af Lieksa-stråten. Redan 

 i nedra Tschirkkakemijoki blir den allmännare och förekom- 

 mer rikligast i Kemis hufvudstråt. Längre mot norr finns 

 den i alla stora sjöar och strömmarna samt älfvarna dem 

 emellan utom i Ponkama- och Kierretti-stråtarna. Harjus 

 är den sedvanliga benämningen. 



Coregonns — i de flesta fall troligen lavaretus — är 

 tämligen allmänt spridd öfver hela området. Endast i smärre 

 skogssjöar saknas den samt dessutom i hela Sompastråten. 

 En del af Onto-stråtens sjöar samt Kieretti-stråten och Tuoppa- 

 järvi äro särdeles rika på sik. Siken utgör ett viktigt bidrag 

 till befolkningens föda och skattas högt. Den fångas mest 

 med not. Siika är det allmännaste namnet; något mer än 

 ett kvarter lång sik kallas i Lentierajärvi siikanen och säges 

 motsvara benämningen tuppisiika i Finland, hvilken åter, 

 enligt Mela, åsyftar medelstor sik. Små sikar kallas åter 

 kilosia ^). 



Coregonus albula är tämligen allmänt spridd öfver hela 

 området, men tyckes, också den, undvika smärre skogssjöar. 

 I Lieksa- och Koutastråtarna förekommer den i några sjöar 

 rikligt. Här liksom äfven i Finland tyckes muikkans storlek 

 vara beroende af vattendraget, i hvilket den vistas, och födan, 

 den har att tillgå. I många sjöar skiljer man mellan två olika 

 slag af muikka: den större, som stundom öfvergår ett kvar- 

 ter i längd, och den mindre, som något understiger ett kvar- 

 ter. Detta är synnerligast fallet i Tuoppajärvi, Ylikuittijärvi, 

 Pisto-stråten, Tungu- och Koivuniemenjärvi. I en del sjöar 

 anträffas endast den större muikkan, i andra endast den min- 

 eke. I Tuoppajärvi t. ex. fås den större muikkan höstetid, 

 den mindre vanligen under sommaren med not. Den större 

 kallas äfven i dessa trakter lehtimuje, den mindre hieno- 

 miije. Små muikkor kallas äfven höttisiä. Där endast ett 

 slag förekommer, användas benämningarna muikku, muje 

 och mujeli. Den i mellersta Tschirkkakemijoki och Lietma- 



^) Såsom redan nämndes varierar siken betydligt i olika vattendrag. 

 Att åtgöra, i livad mån dessa olika former motsvara de „arter" man 

 uppställt, har icke varit mig möjligt. 



