238 J- Alb. Sandman. 



Anser cinereus Meyer. 



Förekommer i ofantligt stort antal. I synnerhet vår 

 och höst, då äfven våra två andra inhemska gåsarter gästa 

 ön, är antalet af gäss nästan otroligt stort. Men äfven de 

 individer, som qvarstanna och häcka på ön, kmma upp- 

 skattas till flere hundrade par. Det är intet ovanligt, att 

 under häckningstiden se flockar på flere tiotal hannar på 

 hafsstränderna eller ute i hafsbandet: och då sådana skockar 

 förekomma rundt kring hela ön, kan man göra sig ett un- 

 gefärligt begrepp om, huru ofantligt allmän grågåsen är på 

 Karlö. Hvad artens häckning vidkommer, tyckes den välja till 

 boplats ganska olika lokaliteter. Ute i öppna hafvet, på de 

 små skären, häckar han, ehuru sällsynt. Ett bo med 2 ägg 

 liittades den 14 maj 1886 på en hten stenig ö. Vidare 

 häckar han i de till den fippna stranden gränsande busk- 

 snåren, där Salix och Phragmites ynmigt växa, samt synner- 

 ligen talrikt på de stora, öppna kärren inne på ön. Här 

 lägger han sina 3 — 7 stora 'd.gg i ett ganska konstlöst näste 

 på stora öppna eller med smärre buskar och ris bevuxna 

 tufvor. Med stor hängifvenhet rufvar fågeln och lemnar ej 

 äggen, förrän man är boet på någon aln nära. Sedan un- 

 garne lyckligen blifvit utkläckta, begifver sig hela familjen ut 

 till hafvet, där de sedan ända till höstflyttningen nästan ute- 

 slutande vistas. Hvarje qväll komma fåglarne dock upp på 

 land, där de afbeta gräset och sofva till nästa morgon- 

 Ofantliga excrementhögar beteckna de platser, där en gås- 

 familj tillbragt sin natt. I synnerhet då dimmig väderlek 

 råder, får man höra gässens kacklande läte öfverallt på 

 stränderna, ofta omedelbart vid de gårdar, som ligga nära 

 stränderna. Vid den tid, då ungarne nyss äro utkläckta, 

 jagas de af allmogen upp på land och fångas, ofta till flere 

 tiotal, samt uppfödas och säljas lefvande. Sådana tama gäss 

 äro utmärkt älskliga djur och blifva snart sin skötares 

 oskiljaktiga vänner. Redan ett par dagar efter deras till- 

 fångatagande äro de fullkomligt tama och sälla sig med 

 stor tillit till menniskan. Då de lemnas ensamma, blifva de 

 oroliga och ropa ängsligt. Då någon bekant menniska sedan 

 visar sig, komma djuren springande henne till mötes och 



