Fågelfaunan på Karlö. 251 



Då jag under en exkursion till sydliga delen af Hanhinen 

 närmade mig den lilla sjön Syväkari, hörde jag redan på 

 långt håll för mig obekanta fogelläten, och då jag nalkades 

 sjön, helsades jag till min öfverraskning och glädje af 

 en stor svärm af Lams mhmtus. Till en början höllo 

 fåglarne sig högre upp i luften, men ju mer jag närmade mig 

 deras häckplats, desto närgångnare blefvo de, och snart hade 

 jag hela svärmen med susande vingslag kring mitt hufvud. 

 Detta var den 4 juni. Arten hade då just börjat sin häck- 

 ning, ty blott tre af boen innehöllo hvarje 1 'ågg. Alla andra 

 par af arten höllo på att bygga sina bon, ja somliga hade 

 ännu ej begynt härmed. Boen voro alla, utan undantag, 

 byggda ute i vattnet, flytande på vattenytan. Särskildt 

 tycktes de flagor af Fhrar/mites, som flöto omkring på vatten- 

 ytan, eller hade fastnat i högre vass-strån, utgöra en om- 

 tyckt plats för artens bo. Här hade fågeln då blott behöft 

 sammanhopa litet Schyus för att hafva sitt bo färdigt. En 

 del fåglar hade däremot byggt sitt bo från första grunden 

 själfva. Genom att jag flere dagar å rad uppehöll mig vid 

 sjön, var jag i tillfälle att iakttaga, huru fåglarne från första 

 början begynte bygga sitt näste. Första tillstymmelsen till 

 boet utgjordes af några, i form af en likbent triangel hop- 

 förda Scirxms-Qivkn. Sedan denna grundstomme var färdig, 

 begynte fåglarne hopföra, utan någon synbar ordning, en 

 hel massa Scirpiis-sivkn för att få en torr och någorlunda 

 hög grund för själfva boet, som utgjordes af en anspråklös, 

 grund fördjupning i det öfverst hopsamlade, finare Scirpus- 

 lagret. Påpekas bör, att arten som material till sitt bo an- 

 vände endast Scirjms lacusfris, ehuru Phragmites och Cari- 

 ceer funnos i mängd i närheten. — Under de dagar, jag 

 uppehöll mig vid sjön för iakttagande af arten, hade emeller- 

 tid de flesta par redan sina kullar å 3 kgg fuUvärpta. Den 

 6 juni innehöllo flere af boen 2 och 3 kgg och under da- 

 garne härefter, den 7, 8, 9 och 10, hade snart sagdt hela 

 i«n<s-kolonins medlemmar fuUvärpta kullar. Beräknad 

 efter det antal bon, som jag såg, utgjordes kolonin af om- 

 kring 75 par fåglar, hvilka, då de bebodde en relativt liten 

 sjö, med sitt lifliga och vaksamma väsen gåfvo en särdeles 



