4 Th. Sa-Ian. 



visade sig hugad att ansöka tjensten. Denne unge man var 

 Sextus Otto Lindberg. Nyligen blifven Medicine-Licentiat 

 vid Karolinska institutet i Stockholm hade han redan hun- 

 nit göra sig bekant som en grundlig forskare och framför 

 allt som en utmärkt kännare af Mossornas intressanta grupp. 

 Men hans rykte hade då ännu icke hunnit gå särdeles långt 

 utom kretsen af den botaniska vetenskapens idkare inom 

 hans eget fädernesland. Tecknaren af dessa rader hade par 

 år dessförinnan haft förmånen att i Stockholm göra Lind- 

 bergs personliga bekantskap och kunde hos den af våra 

 dåvarande akademiska fäder, Professor Nordmann, som 

 hade ett inflytelserikt votum i saken och hvilken ännu icke 

 kände till Lindbergs vetenskapliga insikter, intyga hans inne- 

 boende stora förmåga och duktighet som vetenskapsman. 

 Lindberg uppträdde som den ende sökanden till tjensten, 

 kom så hit öfver och disputerade för professuren den 26 

 Oktober 1864 samt utnämndes till Professor den 13 Juni 

 1865. Sedan dess har han, såsom vi alla veta, här vid 

 vårt universitet utöfvat en oförtruten och framgångsrik verk- 

 samhet för sin vetenskaps studium och förkofran ända till 

 sin plötsligt inträffade död den 20 sistlidne Februari. 



Lindberg föddes i Stockholm den 29 Mars 1835. Son 

 till Tolagskamreraren Karl Peter Lindberg och hans maka 

 Karolina Sand bo m blef han jämte sin ende, par år äldre 

 broder tidigt föräldralös. Han förlorade nämligen sin moder 

 redan vid ett års ålder och sin fader, då han endast var 

 något öfver sju år gammal. 



Fadern skall hafva varit ett klart och redigt hufvud, 

 begåfvad med stor arbetsförmåga samt friskt och glädtigt 

 lynne. Mycket intresserad af vetande var han en stor bok- 

 vän, och hade i hans boksamling särskildt „Svensk Botanik", 

 som han ägde i komplett skick, väckt unge Ottos största 

 intresse. Därjämte utrustad med utveckladt sinne för natu- 

 ren brukade fadern, ehuru utan någon egentlig underbygg- 

 nad i naturvetenskaperna, under vandringarna med sina sö- 

 ner fästa deras uppmärksamhet på flere växter, som han 

 lärt sig känna på egen hand, och anförde han därvid deras 

 latinska namn. Lindbergs efterlefvande, i Stockholm bosatte 



