Minnestal öfver Sextus Otto Lindberg. 9 



de olika formerna samt en grundlig och samvetsgrann forsk- 

 ningsmetod. Denna hans förmåga att upptäcka den natur- 

 liga sammanhörigheten mellan till utseendet olikartade for- 

 mer var i sanning undransvärd och tycktes snarare fram- 

 springa ur en omedelbar inre åskådning än vara en frukt 

 af långvarig, mödosam forskning. 



Det vore för vidlyftigt, äfven om det stode i min för- 

 måga, att redogöra för Lindbergs alla arbeten, i synnerhet 

 som en minnesteckning säkerligen kommer att lemnas öfver 

 honom inom Vetenskapssocieteten, där det faller sig lämpli- 

 gast att närmare skärskåda hans rent vetenskapliga verk- 

 samhet. 



Det är synnerligast i utarbetandet af mo.ssornas syste- 

 matik och synonymi, som Lindberg inlagt en ovanskhg för- 

 tjenst. Hvad särskildt utredandet af den intrasslade Syno- 

 nymiken beträffar, så behöfdes det sannerligen hans ihärdiga 

 seghet att kunna hålla ut med ett så otacksamt arbete som 

 detta. Såsom ett bevis på Lindbergs grundlighet i detta 

 afseende må bland annat hans uppsats, En liten profhitpå 

 namnförlnstring ^) tjena, hvari han med full rätt yttrar sig 

 sålunda: „Säkert är att ingen fattar hvilket mödosamt och 

 tidsröfvande arbete synonymernas uppklarnande är, mer än 

 han som med allvar befattat sig därmed, och lätt räknade 

 äro de, som verkhgen fattat den vetenskapliga nyttan däraf 

 så att i sanning otacksammare och tråkigare arbete gifves 

 icke. Lika säkert är äfven att, om denna grundsats från 

 början följts, skulle aldrig en sådan osäkerhet inom den 

 vetenskapliga nomenklaturen uppstått som där nu råder, 

 utan hade vetenskapsmannen fått odeladt egna sin tid åt 

 verkliga forskningar i naturen, i stället för att nödgas kasta 

 bort sin halfva lifstid på att taga reda på de benämningar 

 han icke bör eller rättvisligen får begagna". Med en järn- 

 hård konseqvens och ett oförskräckt mod, som icke tog 

 hänsyn till gamla traditioner, fullföljde han sitt mål att söka 

 utreda prioritetsrätten vid benämningen af hvarje form. 



1) I Notiser ur Sällsk. pro F. ef Fl. fenn. FörhancU. IX, 1—18 

 (1867). — Sitt första iirbete i detta afseende: Bidrag till mossomas sy- 

 nonymi utgaf han i Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 18G3, XX n:o 7, 385 — 418. 



