22 Th. Sselan. 



beslöt han att för all tid slå fast sina bopålar här i sitt nya 

 hemland, och nu uppstod hos honom en älsklingstanke att 

 med sina mödosamt hopsparade medel skaffa sig en egen, 

 om än aldrig så liten torfva, där han kunde bygga och bo 

 och dit han ärnade draga sig undan, då han en gång kom- 

 mit så långt, att han finge njuta af sitt otium sapientis som 

 emeritus. Efter många om och men och flere motigheter 

 fick han äfven denna sin älsklingstanke för några år sedan 

 realiserad, i det han åt sig inköpte en liten jordtäppa 

 invid den natursköna Lojo-sjön i vestra Nyland, där han lät 

 uppföra åt sig och sin famtlj en anspråkslös bostad. Detta 

 landställe benämnde han efter sina initialer SOLhem och 

 där ärnade han sluta sina dagar. Men det var annorlunda 

 planlagdt af högre makter. 



Efter ett ytterligt ansträngdt arbete under våren för 

 ett år sedan, då han hållit på med och lagt sista handen 

 vid undersökningen och utarbetandet af de sibiriska moss- 

 samlingarna från de Nordenskiöld"ska expeditionerna, reste 

 han under sommaren till Nådendal för att genom badande 

 stärka sina krafter, men öfverfölls redan i badkurens början 

 af ett slaganfall, som dock var af jämförelsevis lindrig be- 

 skaffenhet. Han repade sig småningom under hösten och 

 blef redan så mycket bättre, att han kunde delvis handhafva 

 sina embetsåligganden, då han plötsligt angreps af en våld- 

 sam tarminflammation, som lade honom på sjukbädden och 

 inom en vecka gjorde slut på hans så verksamma lif. 



Hvad han uträttat inom vårt sällskap är bekant för 

 oss alla. Om det fanns något, som upptog hans tankar 

 utom hans vetenskap och hans familj, så var det — man 

 kan tryggt säga det — Societas pro Fauna et Flora fennica. 

 Alltsedan han, såsom utnämnd professor, vid årsmötet 1866 

 valdes till ordförande, har han, ständigt återvald till samma 

 befattning, med oförminskadt intresse ledt våra lörhandlingar 

 ända till dess hans sjuklighet stod hindrande i vägen. De första 

 spåren af hans verksamket visade sig däri, att han genom- 

 dret, att Sällskapets sammanträden, som dittills varit oregel- 

 bundna, började regelbundet återkomma den första lördagen 



