Spridda bidrag till kännedom af Finlands Hieracium-former. 83 



Hleraeium L 



1. H. uuibellatum L. De talrika i hvarandra öfvergå- 

 ende formerna af denna art kunna hvad i fråga varande 

 område beträffar på följande sätt särskiljas. 



A. Blad, åtminstone de öfre, smalspetsade. 



H. umbellatum commune Fr. Streik styf, upprat eller 

 uppstigande, ogrenad, glatt, upptill eller öfverallt stjärnluden, 

 stundom sträf; hlaå talrika, nedtill glesare, bortvissnade, 

 upptill tätt sittande, fasta och styfva eller de nedre tunna, 

 likformiga, med smal bas och bredast invid basen eller nä- 

 stan jämnbreda, alla eller de öfre smalspetsade, glest och 

 hvasst sågtandade — helbräddade, med inrullade sträfva kan- 

 ter, småhåriga eller fint stjärnhåriga eller glatta, ofta små- 

 taggiga, de öfre småningom mindre, ända upp till liorg- 

 samlingen; denna flock- eUer qvastlik, med stjärnludna, 

 småsträfva, upptill vidgade skaft; holkar små, med afsmal- 

 nande bas, mörkare eller ljusare gröna, nakna eller med 

 spridda små hvita hår eller stjärnhår, fjäll tämligen smala, 

 nästan jämnbreda eller jämnt afsmalnande, trubbiga, de yttre 

 kortare med utböjda spetsar, stundom ett eller annat af de 

 inre mycket smalt och mer eller mindre spetsigt. — Före- 

 kommer mycket allmänt på öppnare, torrare platser. 



f. minuta. Mycket liten och förkrympt. — På klippor 

 vid hafsstranden. 



f. decumhens Sael. in sched. Lågväxt, uppstigande, 

 smalbladig, med i följd af växtsättet ensidigt uppåt böjda 

 blad. — På hafsstränder. 



var. IcBüius. Stjelk glatt eller svagt finhårig, jämte 

 blad och bladkanter samt korgskaft släta; blad och holkar 

 ljusgröna; holkfjäll korta, de inre bredare, med litet böjda 

 kanter; för öfrigt lik en smalbladig commime. — På berg i 

 ulrikasborgs brunnspark vid Helsingfors; äfven funnen i 

 Myllyranta vid Uleå träsk. 



