Spridda bidrag till kännedom af Finlands Hieracium-former. lOi 



sade, för öfrigt som rotbladen eller mer vinkligt tandade, 

 det öfversta med spår till stjärnhår undertill; blomkorgar få, 

 nästan jämnhöga, på nästan uppräta, föga bågböjda, tunt 

 stjärnludna och mycket fint, men tämligen tätt glandelhåriga 

 skaft; holkar 9 — 11 mm. höga, vida, med rundad bas, grå- 

 aktigt gröna, glest stjärnhåriga, fint glandel- och svarthåriga, 

 med tämligen breda, jämnt afsmalnande, trubbiga eller nä- 

 stan spetsiga, oftast långs kanterna hvitludna fjäll, de inre 

 ljusa eller bredt Ijuskantade; stift mörka. — Högland, fuk- 

 tig skog vid Lounatkorkia. — Utmärkt genom sina nästan 

 helbräddade blad, hvaraf de 2 — 3 stjelkbladen med äggrund, 

 mot de utvecklade skaften tydligt begränsad bas, liksom hos 

 H. silvaticum-iovvnQvndi.^ med afseende å de trubbiga, vanli- 

 gen långs de ljusa kanterna hvitludna, i spetsen egendomligt 

 sammetslika holkfjällen påminnande om H. Siléni NorrL, 

 hos hvilken stjelkbladen ofta äfven är o mot skaftet tydligt 

 begränsade. 



22. H. Siléui Norrl. Bidr. Tav. Flora p. 135. — Kyrk- 

 slätt, Strömsby och Sundsberg, på fuktiga ställen i barr- 

 och blandskog. — Strålblommorna vanligen litet hoprullade. 



23. H. iinprovisuiii Norrl. i Herb. Mus. Fenn. ed. II. 

 Skild från H. vidgatum (Fr.) Almqv., hvilken den stundom 

 ganska mycket Hknar, genom ljusare blomfärg, gula eller 

 svagt dunkla stift, gula ståndare, liten och mörk holk med 

 rundad bas och jämnbreda fjäll, samt brämet (bildadt af den 

 utböjda delen af tjällen) tryckt till blommorna, lika med — • 

 ungefär hälften kortare än holkpipen ; hos vidgatum ungefär 

 lika långt som pipen och ej så fast tryckt till kantblom- 

 morna. Varierar för öfrigt på öppnare soliga lokaler: med 

 styf, starkt hårig stjelk och styfvare, grågröna, vid basen 

 bredare stjelkblad och icke radierande korgar; i skog: med 

 mjukare stjelk och tunna, mörk- eller ljusgröna, nästan 

 jämnsmala blad med utstående tänder, samt vida, radierande 

 korgar, stift än gula än brunaktiga; bland högt gräs: med 

 nästan hårlös stjelk. Fjällen än mycket korta och trubbiga, 

 än längre och smalare, men jämnbreda, långs kanterna hvitt 

 stjärnludna eller glatta, starkt glandelhåriga eller upptill 

 nästan bara; korgskaften, liksom holkarna, nästan alltid utan 



