212 Protokoll. 



något pyramidformigt toppax samlade ax, såsom hos glo- 

 merulosum och spicatum. EnUgt Reichenbach i Flora Saxo- 

 nica vore såväl denna som glomerulosum hybriditeter af 

 spicatum och viricle. De i Finland förekommande formerna 

 af Cli. album skulle enhgt det som här anförts kunna för- 

 delas på två habituelt ohka grupper, den ena bestående af 

 sjjicatum L. med glomerulosum Rchnb. och paganum Rchnb., 

 den andra af cymigerum Koch, (viride L?) i'AvaiQ pedunculare 

 Bertol.; de förra med uppräta axlika blomsamlingar, bil- 

 dande ett sammansatt upprätt toppax, de senare åter med 

 knippe-, klase- eller qvastlika bladiga blomsamlingar i top- 

 pen och längs de vanligen långa grenarna. Emellan dessa 

 gåfves flere mellanformer, hvüka med svårighet läte sig 

 hänföras till någon af de anförda varieteterna. 



Professor O. M. Reuter redogjorde för ett besök i 

 botaniska trädgårdens orangerier, hvarunder han funnit icke 

 färre än fem hittills obeskrifna Collembola, krypande på 

 blomkrukorna, och utlofvade för Meddelandena en uppsats 

 öfver dessa med titel: Collembola in caldariis viventia, med 

 en planch. 



Professor J. A. Palmen förevisade en fågel, som en- 

 ligt all sannolikhet utgjorde en hybrid emellan dalripa och 

 tjäder. Denna hybrid, hvilken, för så vidt föredragaren hade 

 sig bekant, ej tidigare blifvit observerad, hade erhålKts från 

 Utsjoki (Paksujalka) genom häradshöfding Edv. Sandman, 

 som sändt den till sin son, stud. J. Sandman. 



Filosofiekandidat E. Reuter förevisade exemplarafen 

 förut obeskrifven aberration af kattunspinnaren, Thyatira 

 Batis L. och föreslog för densamma namnet confiuens. 

 Exemplaret hade af föredragaren senaste sommar blifvit 

 funnet på Karkkali udde i Karislojo. 



Professor J. Sahlberg föredrog om ett litet skadedjur, 

 Cecidomyia strobi, som spelar en stor roll i nordens granskogar 

 och inlemnade en uppsats om detta med titel: „Cecidomyia 

 strobi Winnertz, en skadeinsekt i nordens granskogar". 



Doktor O. Nordqvist meddelade, att dr A. Grunér iakt- 

 tagit mareld vid Hangö i issörjan, där ganska stora klum- 

 par spridde ett svagt fosforescerande sken. 



