226 Protokoll. 



lagda figurer af arten, hörande till herr Oudemans' uppsats 

 öfver densamma i Tijdschr. voor Entom. XXXII, företeddes. 

 Den lefver i synnerhet af bröd och mjöl och är sannolikt 

 en vidt utbredd kosmopolit, i likhet med sin släkting Le- 

 pisma saccliarina, hvilken föredragaren funnit flere gånger i 

 boningshus i Helsingfors, Åbo och Pargas. Särskildt fram- 

 höll föredragaren det intresse, som de ventrala griffelforraiga 

 bihangen („pseudocerci" Grassi et Revelli) företedde. Dessa 

 uppträda nämligen på sjunde, åttonde och nionde buksköl- 

 darna, men först hos större djur. De minsta hade blott 

 ett griffelpar, och detta på nionde skölden. Senare upp- 

 träder griffelparet på åttonde och sist på sjunde skölden. 

 Häraf drager Oudemans den slutsats, att dessa griffelbihang 

 icke äro att betraktas såsom rudimentära organ och sålunda 

 alls icke äro homologa med verkliga, ursprungliga ben, 

 såsom de flesta författare antaga. Dr Haase torde vara den 

 enda, som på senare tid förfäktat samma åsigt som Oude- 

 mans. Ett direkt bevis för dennes uppfattning vore således 

 nu lemnadt, ty om griffelbihangen verkligen vore rudiment 

 af extremiteter hade de sannolikt utvecklat sig nästan sam- 

 tidigt eller i riktning framifrån bakåt, men icke bakifrån 

 framåt och icke heller till en del under en så sen lifsperiod. 

 För att framhålla vikten af detta spörsmål, erinrade före- 

 dragaren om den betydelse i phylogenetiskt afseende man 

 tiUmätt just dessa ventrala griffelbihang hos en närsläktad 

 form, Campodea staplujlinus, hvilken man bland annat på 

 denna grund ansett såsom den med insekternas urform mest 

 besläktade nu lefvande art. Dock framhölls att det första 

 paret ventrala bihang hos denna art var befintligt på för- 

 sta bukringen och var det starkast utvecklade liksom det 

 äfven hos unga djur är större än hos fullvuxna. Ett stu- 

 dium af griffelbihangens utveckling hos hithörande ohka 

 arter vore därför af största betydelse, då frågan om dessas 

 homologi ännu synes sväfvande, och önskligt vore för möj- 

 ligt anskaffande af material, att man äfven i våra bagerier 

 kunde anträffa Thermophila furnorum lika talrikt som i 

 Amsterdam. 



