238 Protokoll. 



Wasa uppehållen nära tvenne dygn af oöfverskådliga drifis- 

 massor i Qvarken hade mina reskamrater redan lemnat Uleå- 

 borg vid min ankomst dit, och jag sammanträffade med dem 

 alla först i Alkkula den 8 juni. Till dem hade i Uleåborg 

 sällat sig äfven en ung engelsman, som nu i vårt sällskap 

 ämnade företaga resan uppför Torneå elf för att därunder 

 bhfva i tillfälle att beundra det vidt beprisade midsommar- 

 ljuset och den natur, som här i rikt mått för oss skulle upp- 

 rulla sina vackra bilder. 



Den ovanligt tidiga och varma våren (islossningen i Tor- 

 neå elf hade försiggått redan 9 och 10 Maj) hade bragt växt- 

 ligheten redan långt i utveckling. Mellan Torneå och Alkkula 

 stack vårsäden redan par, tre tum ofvan marken och björ- 

 kar och alar voro i full löfskrud, häggen stod i blom och 

 rönnen hade stor blomknopp. Trollius, som ymnigt täckte 

 ängarna långs landsvägen, Trientalis och Melandrium stodo 

 allmänt i blom samt Ruhus Chamcemorus, R. ardAcus, An- 

 dromeda polifolia, Lediim palustre, Geranium silvaticum och 

 Corniis suecica hade också redan sina första blommor ut- 

 slagna. Vädret var varmt och behagligt och vår afresa från 

 Alkkula fördröjdes endast af vissa praktiska förberedelser för 

 resans fortsättande. Här måste nämligen presenningar och 

 tält förfärdigas och båtar anskaffas, så att afresan härifrån 

 skedde först den 13 Juni. I följd af svårigheten att erhålla 

 stakare gick resan till en början mycket långsamt. De svåra 

 och talrika forsarna, ss. Kattilankoski, Korpikosket, Hirvas- 

 koski och Puroskoski, gjorde naturiigtvis sitt till att förminska 

 den önskvärda hastigheten. Pello gästgifveri lemnades först 

 den 18 Juni. 



Torneå elfs stränder, hvilka ända till Pello hufvudsakli- 

 gast varit upptagna af ängs- och sumpmarker, närmast stran- 

 den bevuxna med frodiga löfträd och endast vid forsarna 

 varit sandiga och steniga, förändras härifrån i hög grad. 

 Den härifrån stridare elfven banade sig väg i en strömfåra, 

 som var omgifven af höga, stupande, af stora stenar betäckta 

 branter. Granen, som sällsynt uppträdde närmast stränderna 

 söder om Pello, blir allmännare och afsticker genom sina 

 långa smala toppar skarpt mot den öfriga, af lägre tallbe- 



