Protokoll. 255 



lande Fintands mollusker (1856) och i 4:de haftet af Noti- 

 serna (ny serie l:sta haftet) pubhcerade han yttermera Bi- 

 drag till Finlands Malakozoologi (1859). Utrustad som han 

 var med en okuflig energi och sällsynt arbetsförmåga samt 

 lifligt intresserad af allmänna och kommunala angelägenhe- 

 ter — så var han bland annat anlitad af regeringen som 

 ledamot i åtskilliga komitéer och af sin kommun hade han 

 flere förtroende-uppdrag — har han lemnat efter sig ett 

 varaktigt minne på den ort, där han förnötte den kraftigaste 

 delen af sin verksamma lefnad. Understödd af sina natur- 

 vetenskapliga kunskaper och praktiskt anlagd som han var, 

 gjorde han sig särskildt känd som en framstående jordbru- 

 kare, och torde i denna dag hans egendom Rauhalaks i när- 

 heten af Kuopio genom hans rastlösa åtgöranden utgöra en 

 raönsterlarm för jorbruket i dessa nejder. Men till följd af 

 alla dessa olikartade värf i det allmännas och kommunens 

 tjenst samt, såsom en omtyckt läkare, upptagen af en vid- 

 lyftig medicinsk praktik, kunde han icke mera egna tid åt 

 naturvetenskaperna, ehuru hans intresse för dem fortfarande 

 var lika varmt som i ungdomen. Hans kraftiga natur du- 

 kade slutligen under för hans öfveransträngda verksamhet, 

 ehuru han i det längsta med all makt stretade emot den öl- 

 verhandtagande sjukligheten. Han lemnade ett stort tomrum 

 efter sig på den ort, där han så länge lefvat och verkat. 



Den andra i ordningen, som under förhdet år skördades 

 af dödens lie var Provinsialläkaren Johan Martin Jakob 

 af Tengström, som afled den 25 sistlidne December i en ål- 

 der af nyss fyllda 69 år. Ende son till Professorn i Zoo- 

 logi och Botanik Johan Magnus af Tengström och son- 

 son till den i vår historia välkände Erkebiskop Tengström, 

 föddes han i Åbo den 10 November 1821. Blefven student 

 1839 hängaf han sig med ifver åt naturhistoriens studium 

 och antogs till Amanuens vid Zoologiska museum 1844. 

 Efter det han gjort naturhistoriska resor år 1839 till Kare- 

 len och 1841 och 1844 till sydvestra Finland och Åland, 

 därifrån han bland annat hemförde en rikhaltig samling fanc- 

 rogamer, som utgjorde den första stommen till vårt stora 

 finska herbarium, företog han under åren 1848—49 en längre 



